ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/8728/25 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комунального підприємства некомерційного підприємства "Воловецька центральна лікарня Воловецької селищної ради" та військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України про визнання протиправними рішення та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Комунального підприємства некомерційного підприємства "Воловецька центральна лікарня Воловецької селищної ради" (89100, Мукачівський р-н, Закарпатська обл. смт. Воловець, вул. Карпатська, буд. 23, код ЄДРПОУ 01992529), ІНФОРМАЦІЯ_1 та військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), яким просить суд: « 1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , яка полягає у невжитті заходів щодо приведення у відповідність до вимог чинного законодавства діяльності свого підпорядкованого структурного підрозділу - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_2 , який не зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. 3. Витребувати від ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄРДПОУ НОМЕР_3 та від ІНФОРМАЦІЯ_1 не відоме ( АДРЕСА_3 ) копію висновку/ постанови від 07.06.2025 р. військово лікарської комісії відповідно до якого мене визнано придатним до військової служби і надіслати копію витягу з наказу «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації в особливий період» в частині призову ОСОБА_1 та всі наявні документи на ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 для дослідження усіх обставин і прийняття судом законного рішення. 4. Витребувати від військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) копію постанови проходження ВЛК ОСОБА_1 , від 07.06.2025. Копію наказу про мобілізацію відносно ОСОБА_1 від 07.06.2025р. Копію витягу з наказу відносно ОСОБА_1 про зарахування до списку особового складу військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України, та витребувати особисту справу на ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 для дослідження усіх обставин і прийняття судом законного рішення. 5. Визнати протиправними дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 не відоме ( АДРЕСА_3 ) не законними від затримання без складання протоколу про затримання, не законне доставлення у ТЦК і СП, поміщення мене ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 у не людські, антисанітарні умови у приміщенні зазначеного ТЦК та СП. 6. Визнати бездіяльність протиправною відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_1 не відоме ( АДРЕСА_3 ) і військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) в частині не надання копії документів які я у них запитував. 7. Визнати протиправним та скасувати висновок від 07.06.2025 р. позаштатної військово- лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 якає є і зареєстрована як КОМУНАЛЬНЕ НЕКОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВОЛОВЕЦЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ ВОЛОВЕЦЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ" ЄДРПОУ: 01992529 (89100, Мукачівський р-н, Закарпатська обл. смт. Воловець, вул. Карпатська, буд. 23) відповідно до якого ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 визнано придатним до військової служби. 8. Визнати протиправним та скасувати наказ в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації від 08.06.2025 р.начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 не відоме ( АДРЕСА_3 ) в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період до військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) відносно мене ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 . 9. Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) в частині зарахування ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України. 10. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 національної гвардії України виключити ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України, та звільнити від проходження військової служби ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 . 11. Витрати за сплату судового збору покласти на Відповідачів».
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року даний позов був залишений без руху.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року дану позовну заяву було повернуто позивачу.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2026 року ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року про повернення позовної заяви у справі № 260/8728/25 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
12 лютого 2026 року вказана справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі та справу передано на продовження розгляду судді Гаврилко С.Є..
13 лютого 2026 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року було виправлено описку в ухвалі суду.
В обґрунтування позову указано, що 07 червня 2025 року позивача було примусово затримано використовуючи фізичну силу та доставлено для проходження військово-лікарської комісії співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та працівниками поліції. Вказує, що відповідачем було порушено порядок проведення медогляду позивача, однак незважаючи на це позивача визнано придатним до проходження військової служби. Окрім того, зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 1999 року № 2066 затверджено перелік релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю. Позивач має стійкі релігійні переконання, які унеможливлюють проходження останнім військової служби. У зв`язку із чим, вважає, дії відповідачів щодо призову позивача та направлення для проходження військової служби під час мобілізації протиправними. А відтак, оскаржувані накази про призов на військову службу за мобілізацією позивача є протиправними. Також вказує, про відсутність у ІНФОРМАЦІЯ_4 правосуб`єктності, юридичної дієздатності, та права і повноважень вчиняти владні дії щодо громадян України.
Відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 подано до суду відзив, у якому суб`єкт владних повноважень просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому вказано про правомірність оскаржуваних позивачем дій та рішень. Зокрема, зазначив, що позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 та пройшов медичний огляд НОМЕР_6 при ІНФОРМАЦІЯ_5 , за результатами якого він визнаний придатним до військової служби. Вказав, що під час проходження медичного огляду скарг на стан здоров`я не заявляв.
Відповідачем – військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду відзив, у якому суб`єкт владних повноважень просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому вказано про правомірність оскаржуваних позивачем дій та рішень. 
Відповідачем – Комунальним підприємством некомерційного підприємства "Воловецька центральна лікарня Воловецької селищної ради" відзив на позов до суду не подано.
Розглянувши подані сторонами докази (заслухавши представників сторін), всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовна заява не підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.
Відповідно до копії тимчасового посвідчення № НОМЕР_7 (замість військового квитка), що видане 10 липня 2020 року солдату ОСОБА_1 , останній є військовозобов`язаним і перебуває у запасі (а.с. 15).
07 червня 2025 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією, за результатом якого складено Довідку військово-лікарської комісії № 202-0607-1344 від 07 червня 2025 року, згідно якої останнього визнано придатним до військової служби (а.с. 166 (на звороті)).
Складенню указаної довідки передувало складення карти обстеження та медичного огляду від 07 червня 2025 року, у якій вказано про придатність позивача до військової служби (а.с. 170).
07 червня 2025 року позивачем було подано письмову заяву до ІНФОРМАЦІЯ_4 про видачу військового квитка (а.с. 167).
Наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" від 08 червня 2025 року № 773, військовозобов`язаного ОСОБА_1 було призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період до військової частини НОМЕР_8 (а.с. 167 (на звороті)).
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 167 від 09 червня 2025 року солдата ОСОБА_1 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с. 181).
Вважаючи такі дії відповідачів щодо призову на військову службу під час мобілізації протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно із статтею 106 частиною 1 пунктом 20 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до статті 106 частини 1 пункту 20 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Дія воєнного стану та загальна мобілізація неодноразово продовжувалася. Як на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин, так і станом на час розгляду судом цієї адміністративної справи, воєнний стан та загальна мобілізація в Україні триває.
Згідно із статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" № 389, воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" вирішено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі по тексту – Указ № 69/2022).
Відповідно до пункту 4 Указу № 69/2022, призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
За приписами статті 2 частин 1,2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до статі 2 частини 10 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі по тексту - Положення № 402).
Згідно із пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти, ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв; осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно із пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (пункту 2.3 підпункт 2.3.1 глави 2 розділу І Положення № 402).
Відповідно до пункту 2.3 підпункту 2.3.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розроблення та участь у розробленні проектів нормативно-правових актів, посібників, методичних рекомендацій з питань військово-лікарської експертизи; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України та МОЗ України медичних показань для військово-професійного призначення призовників до видів Збройних Сил України, родів військ та за військовими спеціальностями; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України науково обґрунтованих вимог до стану здоров`я військовослужбовців з метою максимального збереження їх на військовій службі, запобігання необґрунтованого їх звільнення із Збройних Сил України за станом здоров`я; перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України; організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК; проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями-спеціалістами аналізу й оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи; організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК; підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.
ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України (пункт 2.3 підпункт 2.3.4 абзац 15 глави 2 розділу I Положення № 402).
Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (пункт 2.3. підпункт 2.3.5 глави 2 розділу І Положення № 402).
У свою чергу, згідно із п. 2.5.1 глави 2 розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК розвідувального органу Міністерства оборони України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
На підставі затвердженого переліку начальник (керівник) закладу охорони здоров`я (установи) своїм наказом призначає позаштатні постійно діючі ВЛК, їх персональний склад і визначає порядок їх роботи (п. 2.5.7 розділу І Положення № 402).
Документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою закладу охорони здоров`я (установи), військової частини, в яких ці комісії утворені (п. 2.5.11 розділу І Положення № 402).
Відповідно до п. 2.6.1 розділу І Положення № 402 Госпітальні ВЛК створюються у ВМКЦ, медичних (лікувально-діагностичних) центрах, у тому числі розвідувального органу Міністерства оборони України, закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України.
Пунктом 1.1 розділу II Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Приписи глави 3 розділу II Положення № 402 регламентують медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період.
Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті (пункт 3.1 розділу ІІ Положення № 402).
Відповідно до пункту 3.2 розділу ІІ Положення № 402 кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Ступінь придатності військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також встановлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду. До інформації про діагноз та результати медичних втручань (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини), які вносяться до картки обстеження та медичного огляду, додається відповідний код до кожного діагнозу та результату медичних втручань за класифікацією, визначеною НК 025 та НК 026, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 04 серпня 2021 року № 360 «Про затвердження та скасування національних класифікаторів. 
Відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу І Положення № 402, скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій. Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. 
У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП. 
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_7 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.
Вказане у сукупності свідчить про те, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених пунктом 1.1 розділу І Положення №402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.
07 червня 2025 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією, за результатом якого складено Довідку військово-лікарської комісії № 202-0607-1344 від 07 червня 2025 року, згідно якої останнього визнано придатним до військової служби (а.с. 166 (на звороті)).
Складенню указаної довідки передувало складення карти обстеження та медичного огляду від 07 червня 2025 року, у якій вказано про придатність позивача до військової служби (а.с. 170).
Не погоджуючись із довідкою військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 та зафіксованими у ній висновками, позивач не надав доказів на підтвердження його звернення до регіональної ВЛК зі скаргою чи заявою щодо перегляду такого, як і не надав доказів звернення зі скаргою до ЦВЛК.
Втім, Положення № 402 не передбачає право особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови штатних (позаштатних) ВЛК (в даному випадку ВЛК при РТЦК) у судовому порядку, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Перевірка рішення штатної військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби ВЛК регіону чи ЦВЛК (в межах справи) не приймали, тому позивач не дотримався вимог Положення №402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог адміністративного позову.
Подібне правозастосування в частині оскарження висновків штатних (позаштатних) ВЛК відповідно до Положення № 402 висвітлено у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2025 року у справах №600/3273/22-а, №240/13173/22.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві у задоволенні вимог у вказаній частині.
Наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" від 08 червня 2025 року № 773, військовозобов`язаного ОСОБА_1 було призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період до військової частини НОМЕР_8 (а.с. 167 (на звороті)).
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 167 від 09 червня 2025 року солдата ОСОБА_1 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с. 181).
Відповідно до статті 22 частини 1 Закону України № 3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.
Згідно із статтею 22 частиною 3 Закону України № 3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Статтею 22 частиною 5 Закону України № 3543-XII передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період. (далі -Порядок № 560).
Цей Порядок визначає, зокрема: процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.
Відповідно до статті 22 частини 6 Закону України № 3543-XII у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до пункту 56 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (пункт 59 Порядку № 560).
Таким чином сукупний аналіз наведених норм права, повноважень ІНФОРМАЦІЯ_8 , суд доходить висновку, що належним чином оформлена на законних підставах відстрочка відстрочує мобілізацію військовозобов`язаного на строк наданої відстрочки та позбавляє права РТЦ та СП на документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації.
Статтею 23 Закону України № 3543-XII визначено питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Позивач є військовозобов`язаним, який придатний до військової служби за станом здоров`я, судом не здобуто, а позивачем не було надано до суду доказів про право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
При цьому, в позовній заяві позивач вказує, що постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 1999 року № 2066 затверджено перелік релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю, а відтак оскілки позивач має стійкі релігійні переконання, які унеможливлюють проходження останнім військової служби.
На підтвердження вказаного позивачем до матеріалів справи долучено довідку релігійної громади Храму Преподобного Іова Почаївського від 13 вересня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 є прихожанином релігійної громади Храму Преподобного Іова Почаївського у м. Хмельницькому з вересня 2019 року (а.с. 31). 
20 вересня 2025 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 заявою повідомленням про свої релігійні переконання, а тому просив військову службу замінити на альтернативну (а.с. 32).
10 листопада 1999 року постановою Кабінету Міністрів України за № 2066 затверджено Положення про порядок проходження альтернативної (невійськової) служби та перелік релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю (далі по тексту – Положення № 2066).
Згідно з пунктами 2, 3 Положення № 2066 громадяни України мають право на альтернативну службу, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і якщо вони належать до діючих відповідно до законодавства релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю. Перелік таких релігійних організацій затверджується Кабінетом Міністрів України. Цим правом користуються громадяни, які належать до зазначених релігійних організацій, що діють як із зареєстрованим статутом, так і без його реєстрації.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть бути встановлені окремі обмеження цього права із зазначенням строку їх дії.
На альтернативну службу направляються громадяни, які підлягають призову на строкову військову службу і особисто заявили про неможливість її проходження як такої, що суперечить їхнім релігійним переконанням, документально або іншим чином підтвердили істинність переконань та стосовно яких прийнято відповідне рішення місцевою держадміністрацією.
Отже, із системного аналізу вказаних норм вбачається, що альтернативна служба це служба, яка запроваджується замість проходження саме строкової військової служби.
При цьому, відповідно до статті 4 частини 3 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.
Між цим, суд також зазначає, що Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не передбачено надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації віруючим громадянам, які перебувають на військовому обліку військовозобов`язаних та не визначено порядок проходження альтернативної (невійськової) служби в умовах воєнного стану.
Окрім цього, Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу" також не визначено порядок направлення та проходження служби під час мобілізації в умовах воєнного або надзвичайного станів віруючих громадян.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові № 9902/64/23 від 25 вересня 2023 року, які, відповідно до статті 242 частини 5 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Необхідно також зазначити, що згідно з положеннями статті 4 частини 3 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.
Зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наказ від 08 червня 2025 року "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації" в частині призову позивача на військову службу, прийнятий з урахування всіх обставин справи, а отже не підлягає скасуванню.
Щодо похідних позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_9 та зобов`язання виключити позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_9 , суд вказує, що за результатами розгляду справи судом не встановлено порушення порядку призову позивача на військову службу за мобілізацією, інші підстави незаконності вказаного наказу позивачем не зазначені, відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Перевіривши оскаржені позивачем рішення відповідачів та їх оскаржувану поведінку, суд вважає, що такі відповідають критеріям, визначеним статтею 2 частиною 2 КАС України, а надані позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що оскаржувані рішення та поведінка відповідачів відповідає критеріям правомірності.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
В частині позовних вимог про визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо затримання без складання протоколу про затримання, не законне доставлення у ТЦК і СП та поміщення мене ОСОБА_1 у не людські, антисанітарні умови у приміщенні зазначеного ТЦК та СП, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем не надано доказів щодо його доставки до ІНФОРМАЦІЯ_9 , під час розгляду справи по суті судом не було встановлено протиправності дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо застосування приводу позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_1 і військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України в частині не надання копії документів на запит, суд вважає за необхідне вказати наступне.
Порядок розгляду звернень громадян районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки регламентується загальними нормами щодо розгляду звернень громадян, а саме положеннями Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон України № 393/96-ВР), відповідно до статті 1 якого громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 19 Закону України № 393/96-ВР визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, серед іншого, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів (стаття 20 Закону України № 393/96-ВР).
Суд звертає увагу, що за приписами статті 15 Закону України № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Аналізуючи приписи статті 15 Закону України № 393/96-ВР, варто зауважити, що суб`єкт, якому адресовано звернення, зобов`язаний, зокрема, перевіряти викладені в зверненнях факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомити громадянина про наслідки розгляду звернення.
Під час розгляду справи, судом встановлено, що позивач 04 серпня 2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою-вимогою про отримання копії наказу про його призов на військову службу під час мобілізації, копії постанови проходження ВЛК, яку у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачем було отримано (а.с.а.с. 27, 28).
21 жовтня 2025 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою-вимогою про отримання копії наказу про його призов на військову службу під час мобілізації, копії постанови проходження ВЛК та копії витягу з наказу про зарахування його до списку особового складу військової частини, яку у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачем було отримано 24 жовтня 2025 року (а.с.а.с. 29, 30).
Натомість в матеріалах справи відсутні докази розгляду відповідачами цих заяв. Слід зазначити, що під час розгляду справи відповідачами також не було надано суду будь-яких доказів щодо прийняття рішення (чи то задоволення, чи то відмови у задоволенні) за результатами розгляду вказаних звернень позивача.
Відтак відповідачами, в порушення приписів Закону України «Про звернення громадян» не було надано позивачу відповіді на його звернення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 та військової частини НОМЕР_1 щодо не надання відповіді на звернення позивача.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка полягає у невжитті заходів щодо приведення у відповідність до вимог чинного законодавства діяльності свого підпорядкованого структурного підрозділу - ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.
Обґрунтовуючи вказану позовну вимогу, позивач вказує у позовній заяві, про відсутність у ІНФОРМАЦІЯ_4 правосуб`єктності, юридичної дієздатності, та права і повноважень вчиняти владні дії щодо громадян України.
Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). 
Відповідно до пункту 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. 
З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
З огляду на це перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 жодним чином не може бути зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, адже не є самостійним суб`єктом владних повноважень, оскільки є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак у задоволенні позовних вимог у вказаній частині необхідно відмовити.
Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.
Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, –

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Комунального підприємства некомерційного підприємства "Воловецька центральна лікарня Воловецької селищної ради" (89100, Мукачівський р-н, Закарпатська обл. смт. Воловець, вул. Карпатська, буд. 23, код ЄДРПОУ 01992529), ІНФОРМАЦІЯ_1 та військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними рішення та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 та військової частини НОМЕР_1 щодо не надання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 04 серпня 2025 року та 21 жовтня 2025 року.
У задоволенні позову у частині інших позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	С.Є. Гаврилко