ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2026 року       м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В.Т., за участі секретаря судового засідання Філатової К.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Поляк Марії Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Поляк М. В. на постанову Чернівецького районного суду м. Чернівці від 23 березня 2026 року,-
В С Т А Н О В И В:
Постановою Чернівецького районного суду м. Чернівці від 23 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн в дохід держави.
Згідно постанови суду першої інстанції, 02 березня 2026 року о 22 год. 27 хв. в м. Чернівці по вул. Богомольця, буд. 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Cruze» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме почервоніння очей, не природна блідість шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку.
Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Поляк М. В. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Чернівецького районного суду м. Чернівці від 23 березня 2026 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
До апеляційної скарги долучено клопотання ОСОБА_1 про поновлення
Провадження № 33/822/168/26    Головуючий у І інстанції: Піхало Н. В.
Категорія ст. 130 КУпАП       Доповідач: Марчук В. Т.
строку на апеляційне оскарження постанови, мотивовану тим, що він не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи судом першої інстанції. Копію постанови йому не було надіслано, у зв`язку з чим він не мав можливості своєчасно дізнатися про результати розгляду справи та реалізувати своє право на апеляційне оскарження.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису, наданого працівниками поліції, не вбачається жодних дій, які були б спрямовані на ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Стверджує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, а навпаки неодноразово підтверджував готовність його пройти та здати відповідні аналізи у чіткій відповідності до вимог Порядку «Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі по тексту - Порядок) та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров?я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі по тексту - Інструкція).
Зазначає, що лікарем було умисно обмежено ОСОБА_1 у можливості належним чином пройти огляд, у зв`язку з відмовою у можливості здати аналіз крові замість аналізу сечі, який той об`єктивно не міг здати.
Наявний в матеріалах справи висновок закладу охорони здоров`я є недійсним, у зв`язку із невідповідністю вимогам форми 4 та вимогам Інструкції в цілому. 
Звертає увагу на суттєві розбіжності між датою складання висновку – 00:28 год. 03 березня 2026 року, та датою, зазначеною у самому висновку – 23:20 год. 02 березня 2026 року, що ставить під сумнів достовірність і законність цього документа.
Зазначає, що на відеозаписі зафіксовано, як працівник поліції зазначає інші ознаки, ніж відображені в протоколі, а саме: неприродна блідість обличчя, зіниці не реагують на світло, нечітка вимова. Водночас у протоколі зазначено лише почервоніння очей та блідість шкіри обличчя.
Стверджує, що навіть за наявності окремих ознак, вони не є достатніми для беззаперечного висновку про стан наркотичного сп`яніння та не можуть підміняти собою результати належного медичного огляду.
Звертає увагу на те, що працівником поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не надано можливість ознайомитись з протоколом про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, заслухавши доводи апеляційної скарги, думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Поляк М. В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду у разі його пропуску з поважних причин.
Як убачається з матеріалів справи, постанову ухвалено 23 березня 2026 року за відсутності ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 були надіслані судові повістки на його мобільний телефон.
Разом з цим, в заявці про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою СМС-повідомлення (а. с. 5) відсутній підпис ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, а також враховуючи доводи апелянта про те, що про існування постанови ОСОБА_1 дізнався лише після ознайомлення його захисником – адвокатом Поляк М. В. з матеріалами справи, апеляційний суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Згідно положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 604779 (а. с. 1) вбачається, що 02 березня 2026 року о 22 год. 27 хв. в м. Чернівці по вул. Богомольця, 2, ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Cruze» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, блідість шкіри обличчя. 
ОСОБА_1 ставиться в порушення п. 2.5 ПДР України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
В матеріалах справи наявний висновок щодо результатів медичного огляду №80 від 02 березня 2026 року ОКНП «ЧОНД» (а. с. 3), здійснений на підставі направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 березня 2026 року (а. с. 4), відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду та обстеження.
Крім того, із досліджених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції (а. с. 7) вбачається, що ОСОБА_1 зупинили за не увімкнення покажчиків поворотів при зміні напрямку руху. В ході спілкування працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу з метою проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. У медичному закладі ОСОБА_1 не надав зразок біологічного середовища (сечу), що лікарем було констатовано як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Таким чином, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду зафіксовано працівниками поліції, відповідно до вимог п. 8 Порядку, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що є належним підтвердженням вчинення ОСОБА_1 правопорушення.
У зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що районним судом надано правильну оцінку доказам у справі, оскільки останні є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння є надуманими, оскільки в останньому конкретизовано порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5. ПДР України через відмову останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, а навпаки нібито висловлював готовність його пройти, є необґрунтованими з огляду на наступне.
З відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що о 22:31 год. 02 березня 2026 року працівниками поліції у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Разом з тим, до відповідного закладу його було доставлено лише о 23:20 год., що було зумовлено поведінкою останнього, спрямованою на умисне затягування часу з метою уникнення проходження огляду у межах двогодинного строку, передбаченого ч. 4 ст. 266 КУпАП. 
Після прибуття до медичного закладу ОСОБА_1 продовжив вчиняти дії, спрямовані на затягування проведення огляду, зокрема тривалий час не надавав біологічне середовище (сечу) для проведення дослідження, у зв`язку з цим, о 00:27 год. 03 березня 2026 року лікарем було зафіксовано відмову від проходження огляду, оскільки ОСОБА_1 було надано достатній час (близько однієї години) для виконання відповідних дій, необхідних для його проведення.
Посилання апелянта на нібито висловлену «готовність» пройти огляд не спростовує факту відмови, оскільки для виконання вимог закону така готовність має бути реалізована у конкретних діях, зокрема в своєчасному проходженні огляду. 
Доводи апелянта про порушення процедури медичного огляду, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 у здачі іншого біологічного середовища є необґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно п. 11, 12 розділу 3 Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Наявність у відповідній Інструкції переліку можливих зразків біологічного середовища, які можуть бути відібрані під час медичного огляду (окрім сечі), не надає особі, яка проходить такий огляд, права самостійно обирати найбільш зручний для себе вид біоматеріалу. Така альтернатива передбачена виключно на випадок, коли з об`єктивних причин неможливо отримати один із зразків, передбачених Інструкцією.
Матеріали справи не містять, а стороною захисту не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних перешкод, у тому числі пов`язаних зі станом здоров`я, що унеможливлювали б здачу аналізу сечі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у лікаря були відсутні будь-які підстави пропонувати надання іншого виду біологічного середовища.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 не здав біологічний матеріал, визначений лікарем, такі його дії обґрунтовано кваліфіковано як ухилення від проходження медичного огляду.
Доводи апелянта про недійсність висновку №80 щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння (а. с. 3) є необґрунтованими, оскільки в ньому відображені всі обов`язкові відомості, визначені для такого висновку додатком № 4 до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров?я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Наявність неточностей у часі оформлення висновку, не спростовують встановленого факту відмови особи від проходження огляду, який зафіксований у передбаченому законом порядку, а саме відеозаписом.
Доводи сторони захисту про те, що на відеозаписі працівником поліції зазначено інші ознаки, ніж ті, що відображені у протоколі, суд оцінює критично, оскільки сам по собі факт невідображення в протоколі всіх ознак, озвучених на відеозаписі, не свідчить про недостовірність викладених у ньому відомостей та не спростовує наявності підстав для направлення особи на огляд. 
Що стосується доводів сторони захисту про те, що наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, не доводить факту перебування у стані наркотичного сп`яніння, суд до уваги не бере, оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійним складом правопорушення. 
Відтак, сам факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за наявності ознак такого сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про не роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та не ознайомлення зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними, оскільки пункт 13 та пункт 18 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №604779 від 02 березня 2026 року містить підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ознайомлення зі змістом протоколу та отримання його копії.
Будь яких порушень з боку працівників патрульної поліції, які б вказували на незаконну зупинку чи незаконне направлення на огляд, під час апеляційного розгляду судом не встановлено.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Таким чином, районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, а доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.
Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що подана захисником апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Чернівецького районного суду м. Чернівці від 23 березня 2026 року
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Поляк Марії Володимирівни залишити без задоволення, а постанову Чернівецького районного суду м. Чернівці від 23 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя     [підпис]    В.Т. Марчук