Справа № 761/52474/25
Провадження № 3/761/681/2026

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №530154 від 03.12.2025р. вбачається, що 03.12.2025 о 00:40 год. м.Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд.2, водій керував електросамокатом Jett в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки електросамоката у встановленому законом порядку зі згоди водія, за допомогою технічного приладу Drager ARLV-0284, тест 1240, результат огляду - позитивний 0,61% проміле. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення вимоги п. 2.9А ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст.130 КУпАП.
До протоколу додано роздруківку результату аналізу з приладу «Drager», акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; картку обліку адміністративного правопорушення, CD-диски з записом нагрудної боді-камери поліцейського.
03.03.2026 від адвоката надійшли заперечення на протокол, згідно яких ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні не визнає, оскільки з наданих працівниками поліції відеозаписів не вбачається факту керування електричним самокатом "JETT", також звертав увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про підставу для зупинку ОСОБА_1 , а тому усі подальші вимоги поліцейського та складення протоколу здійснювались без достатніх правових підстав. Крім того, зазначав, що електричний самокат не є транспортним засобом, у зв`язку з чим, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Родіонов А.В., в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що в діях особи вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.
Так, винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи у їх сукупності.
Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №530154 від 03.12.2025р., складений у відповідності до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 №1395, а отже відповідає вимогам чинного законодавства.
Згідно ч.1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно пункту 2.9 (а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.6 розділу 1 та п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015р. за №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0, 2 проміле алкоголю в крові, - п.7 розділу II Інструкції.
Згідно до п.6 розділу 1 вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського та роздруківкою результату аналізу з приладу «Drager» підтверджено, що ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, результат огляду становить 0,61% проміле, добровільно, без жодного примусу, з результатом огляду погоджувалася.
Окрім того, сам факт керування електросамокатом не заперечувався ОСОБА_1 (час відеозапису 03:21-03:33).
Щодо доводів адвоката про те, що працівниками поліції не надано доказів, що електричний самокат є транспортним засобом, оскільки не містить відомості про наявність електродвигуна, потужності, не надано технічних характеристик електросамокату, суд зазначає наступне.
Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» електричний колісний транспортний засіб - це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
За приписами ст. 2 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них.
Також у цьому Законі наведено визначення низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
У постанові Верховного Суду по справі №127/5920/22 від 15 березня 2023 року, зазначено, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Отже, фактично електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнані транспортними засобами.
У відповідності до ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Крім того, слід звернути увагу, що ОСОБА_1 відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення підписала його, зазначивши, що не знала, що в стані алкогольного сп`яніння не можна керувати електросамокатом. Згідно протоколу останній було роз`яснено її права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить її підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.
При цьому, будь - яких зауважень чи заперечень щодо керування нею транспортним засобом - електросамокатом ОСОБА_1 у протоколі не зазначила, не встановлено таких заперечень і під час перегляду відеозапису.
Протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з приводу незгоди з його змістом або з результатом приладу Drager, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення.
Вищевикладене у сукупності свідчить про порушення водієм ОСОБА_1 п.2.9 А Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та застосовує до неї стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000,00 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, судом враховується характер вчинених правопорушень, які відносяться до грубих порушень на транспорті та їх підвищену суспільну небезпеку, особу правопорушника та майновий стан останньої, ступінь її вини.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
Статтею 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665 грн. 60 коп.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.
Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА