КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 369/6737/24Головуючий у суді І інстанції Фінагеєва І.О.
Провадження № 22-ц/824/1397/2026 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Борисової О.В., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна організація «Софія Київська» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна організація «Софія Київська»(далі - ТОВ «ЖЕО «Софія Київська») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просило стягнути з  ОСОБА_1  на його користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 62 969,61 грн та понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка є власницею нежитлового приміщення № 511, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» на підставі укладених між сторонами договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення, про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, про користування електричної енергією. Свої зобов'язання по оплаті наданих послуг відповідачка належним чином не виконує,у зв`язку з чим станом на 01 жовтня 2024 року утворилась заборгованість, розмір якої складає 62 969,61 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 60 720,47 грн та судовий збір у розмірі 2 919,90 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачка періодично та не внормовано сплачувала житлово-комунальні послуги до березня 2023 року, а почала не оплачувати їх з квітня 2023 року. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідні послуги не надавалися позивачем ОСОБА_1 і вона не довела безпідставність нарахованої заборгованості або факт оплати нею фактично наданих і спожитих житлово-комунальних послуг. За таких обставин, згідно з доказами в матеріалах справи за період існування договірних правовідносин між сторонами всього було нараховано позивачем 91 654,63 грн вартості наданих житлово-комунальних послуг, а сплачено відповідачкою - 30 934,16 грн, тому залишок непогашеної заборгованості становить 60 720,47 грн.
В апеляційній скарзі відповідачка в особі представника - адвоката Хомича О.О. просить скасувати вказане судове рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи,неправильного застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не встановив такої важливої обставини, як створення 03 лютого 2023 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Софія Київська 8А» (далі - ОСББ «Софія Київська 8А», ОСББ) у багатоквартирному будинку, в якому розташоване нежитлове приміщення № 511, що належить  ОСОБА_1 і щодо оплати комунальних послуг по якому виник спір у даній справі.
Вказана юридична особа обов`язково мала бути залучена до участі у справі, так як саме вона і в силу закону, і в силу рішень загальних зборів ОСББ, надає ті ж самі послуги з утримання багатоквартирного будинку, а відтак оскаржуване рішення про стягнення вартості таких послуг прямо стосується прав та законних інтересів ОСББ «Софія Київська 8А».
До відзиву на позовну заяву відповідачкою було долучено копію протоколу № 2 від 06 червня 2023 року загальних зборів ОСББ «Софія Київська 8А», проведених 21 травня 2023 року, з якого видно прийняття рішень, згідно яких починаючи з 01 серпня 2023 року управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 , може здійснюватися виключно ОСББ «Софія Київська 8А» самостійно (шляхом самоуправління) або постачальниками (виконавцями) послуги з утримання багатоквартирного будинку, залученими ОСББ.
Всі ж індивідуальні договори між власниками квартир та нежитлових приміщень, як споживачами, та ТОВ «ЖЕО «Софія Київська»,як постачальником житлово-комунальних послуг, вважаються припиненими починаючи з 01 серпня 2023 року.
Також, починаючи з цієї дати укладення договорів з постачальниками окремих житлово-комунальних послуг (тепло-, електро-, газо-, водопостачання та водовідведення) може здійснюватися виключно ОСББ «Софія Київська 8А» та у відповідності до зазначених рішень загальних зборів.
ОСББ «Софія Київська 8А», його правління та/або його загальні збори в межах своєї компетенції не обирали ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» в якості виконавця (постачальника) будь-яких житлово-комунальних послуг, тому останнє не вправі їх надавати (постачати) до даного багатоквартирного будинку.
З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідачки перед позивачем по липень 2023 включно становила всього 29 611,43 грн, тоді як позивач просив стягнути і суд першої інстанції стягнув з відповідачки приблизно вдвічі більше - 60 720,47 грн. Проте суд не врахував, що з огляду на вищевикладене, частина позовних вимог на суму 31 109,04 грн (60 720,47 - 29 611,43) за період після 01 серпня 2023 року не може бути стягнута з відповідачки, так як з цієї дати між сторонами немає чинних договорів про надання будь-яких житлово-комунальних послуг, вони припинилися 01 серпня 2023 року на підставі рішення загальних зборів ОСББ, а позивач не залучався ОСББ «Софія Київська 8А» і не мав права надавати такі послуги. Тобто позивач самостійно вчиняв самоправство і водночас суперечливу поведінку, яка і призвела до формування у відповідачки незаконної заборгованості перед ним, якої насправді не повинно було бути, якби дії самого позивача відповідали принципам добросовісності, справедливості та розумності.
Стверджує, що суд першої інстанції протиправно та необґрунтовано не взяв до уваги і не приєднав до матеріалів справи надані представником відповідачки докази, зокрема копію листа ОСББ «Софія Київська 8А» від 28 січня 2025 року «Щодо розгляду адвокатського запиту адвоката Хомича О.О. вих. № 01-17/09/24аз від 17 вересня 2024 року», який додатково підтверджує, що ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» не мало права надавати ОСОБА_1 будь-яких житлово-комунальних послуг починаючи з 01 серпня 2023 року, оскільки це мало здійснюватися або ОСББ або залученими останнім постачальники таких послуг (однак позивач таким постачальником не залучався і був завчасно повідомлений про вищевказані рішення загальних зборів вказаного ОСББ).
Відповідно, позивач зобов`язаний був здійснити остаточні розрахунки із співвласниками багатоквартирногобудинку виключно за період до 31 липня 2023 року, жодних інших нарахувань він не вправі був проводити. Вказане стосується як постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна, так і всіх інших зазначених у позові житлово-комунальних послуг за тим же критерієм.
Сторона відповідачки також зазначає про неврахування судом першої інстанції її доводів про відсутність у позивача ліцензій на водо- та електропостачання, допущення позивачем недобросовісної і суперечливої поведінки у спірних правовідносинах та неналежність і недопустимість доказів, які долучені до позовної заяви. Крім того, суд безпідставно не взяв до уваги того, що всі докази було подано відповідачкою із наявністю поважних причин пропуску строку на їх подання і заявленням вмотивованого клопотання про поновлення цього строку. Також, суд ухвалив оскаржуване рішення без участі відповідачки та її представника, тоді як останній не мав можливості бути на судовому засіданні, у зв`язку з чим подавав клопотання про відкладення розгляду справи від 21 квітня 2025 року, яке суд першої інстанції необґрунтовано відхилив.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, вважаючи доводи відповідачки безпідставними, надуманими і такими, що не відповідають дійсності, а рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.
Зокрема, вказує на те, що цей спір ніяким чином не впливає на права та обов`язки ОСББ «Софія Київська 8А», яке не є стороною договірних відносин між позивачем та відповідачкою. Будь-яких підстав для залучення до участі у справі третьої особи відповідачка не наводить, окрім того, що ОСББ було створено. Наразі послугу з утримання будинків та прибудинкових територій з 01 серпня 2023 року надає ОСББ, тоді як у даній справі мова йде лише про заборгованість відповідачки перед позивачем за вже отримані послуги до 31 липня 2023 року включно.
Посилання відповідачки на рішення загальних зборів ОСББ, згідно якого було вирішено, що з 01 серпня 2023 року житлові послуги мешканцям будинку надає ОСББ також не має жодного значення для вирішення цієї справи, адже з 01 серпня 2023 року ОСББ розпочало надавати послугу лише з утримання будинків та прибудинкових територій, відповідно, з цієї дати позивач не надає таку послугу і не включив її вартість у розрахунок заборгованості. Однак, всі інші послуги як надавав, так і надає позивач.
Тільки влітку 2024 року ОСББ «Софія Київська 8А» уклало прямі договори з ДТЕК «Київські регіональні мережі» (далі - ДТЕК) та Київською обласною енергопостачальною компанією (далі - КОЕК) і нарешті постачання електричної енергії стало відбуватися через ОСББ, однак до моменту укладання вказаних договорів постачання електричної енергії власникам квартир та нежитлових приміщень в будинку відбувалося через ТОВ «ЖЕО «Софія Київська», яке мало чинні договори з вказаними компаніями. При цьому відповідачка взагалі не сплачує вартість спожитої електричної енергії та всіма способами намагається уникнути такої сплати.
На думку позивача, рішення загальних зборів ОСББ перейти на самоуправління, проте без фактичного укладення договорів з постачальниками комунальних послуг, жодним чином не свідчить про те, що після створення ОСББ всі послуги надавалися споживачам ним самостійно. Якщо відповідачка дійсно не хотіла споживати послуги, які надавав позивач з 01 серпня 2023 року, вона могла звернутися до позивача із заявою про відмову від отримання комунальних послуг, але такої заяви на адресу ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» не надходило.
Водночас ОСОБА_1 достовірно знала про те, що комунальні послуги їй надає саме ТОВ «ЖЕО «Софія Київська», адже кожного місяця отримувала від нього рахунки за спожиті послуги, які оплачувала лише частково. Підтвердженням цієї обставини є розрахунок (картка боржника за період з 01 березня 2024 року по 01 липня 2025 року), зроблений на поточну дату, який додається.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
В апеляційній скарзі представником відповідачки - адвокатом Хомичем О.О. порушено клопотання про залучення ОСББ «Софія Київська 8А» до участі у справі № 369/6737/24 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та приєднання до матеріалів справи та дослідження судом апеляційної інстанції наступних доказів: витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26 червня 2023 року щодо ОСББ «Софія Київська 8А» (код ЄДРПОУ: 45062114); копії адвокатського запиту вих. № 01-17/09/24аз від 17 вересня 2024 року; копії листа ОСББ «Софія Київська 8А» від 28 січня 2025 року «Щодо розгляду адвокатського запиту адвоката Хомича О.О. вих. № 01-17/09/24аз від 17 вересня 2024 року»; копії листа ОСББ «Софія Київська 8А» «Про результати Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (вх. № 25 від 20 червня 2023 року); копію листа ОСББ «Софія Київська 8А» вих. № 1/31072023 від 31 липня 2023 року (вх. № 52 від 01 серпня 2023 року), що подавалися до суду першої інстанції (а.с. 112-133, т. 2).
Відповідно до принципу пропорційності цивільного судочинства, встановленого статтею 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі.
За змістом пунктів 1, 5 частини першої статті 365 ЦПК України у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (частини перша, четверта, п`ята статті 53 ЦПК України).
Однак, в апеляційній скарзі стороною відповідачки не наведено відповідного обґрунтування яким чином оскаржуване рішення суду першої інстанції, ухвалене щодо її правовідносин з ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» з приводу надання, споживання та оплати житлово-комунальних послуг, може вплинути прямо чи опосередковано на права та обов`язки ОСББ «Софія Київська 8А», а тому клопотання про залучення його до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є необґрунтованим.
Враховуючи вимоги статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно частини третьої статті 83 ЦПК Українивідповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Частиною третьою статті 367 ЦПК України визначено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, цивільним процесуальним законодавством встановлено порядок подання доказів, а саме відповідачем докази подаються в суді першої інстанції разом із відзивом на позовну заяву і лише у випадку неможливості сторони надати докази в суді першої інстанції з поважних причин, такі докази можуть бути подані під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції з обґрунтуванням поважності причин неподання їх в місцевому суді.
У справі, яка переглядається, відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд даної справи в суді першої інстанції, 22 травня 2024 року подала відзив на позовну заяву, до якого додала докази, які вважала за необхідне долучити до матеріалів справи, проте на виконання вимог частини четвертої статті 83 ЦПК України не повідомляла суд про докази, що не можуть бути подані у встановлений законом строк з об`єктивних причин і не надала доказів, які б підтверджували, що вона здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаних доказів.
29 січня 2025 року представник  ОСОБА_1 - адвокат Хомич О.О. подав до суду першої інстанції клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, посилаючись на те, що вони були отримані ним лише 28 січня 2025 року на адвокатський запит від 17 вересня 2024 року.
Суд апеляційної інстанції не може визнати поважними зазначені причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк, оскільки такі доводи свідчать виключно про обґрунтування причин пропуску строку адвокатом Хомичем О.О., який не є учасником справи, а лише представляє інтереси відповідачки та діє у справі від її імені.
Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України учасниками справи є сторони, треті особи.
Згідно з частиною першою статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 83 ЦПК України).
Отже, ОСОБА_1 , саме яка є учасником справи, отримавши 08 травня 2024 року матеріали позовної заяви, повинна була діяти добросовісно і розумно, подавши до суду усі наявні та відомі їй докази в порядку та строки, встановлені законом. Відповідачка не скористалася таким процесуальним правом, неможливості вчинення відповідних дій щодо своєчасного отримання доказів не довела, хоча у відзиві зазначала, що з серпня 2024 року послуги з утримання будинку та прибудинкової території надаються ОСББ «Софія Київська 8А».
Адвокат є представником особи - учасника справи на підставі відповідного договору, а тому саме такий учасник справи як замовник певних правових послуг несе всі ризики, у тому числі ризик несвоєчасності надання певних послуг. Відповідно ненадання або несвоєчасне надання таких послуг не може, за загальним правилом, слугувати достатньою причиною для поновлення пропущеного процесуального строку.
За таких умов в суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідачки про приєднання до матеріалів справи та дослідження доказів, які не були предметом оцінки суду першої інстанції у цій справі.
Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволенняз таких підстав.
Суд першої інстанції встановив, що  ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення загальною площею 62,5 кв. м, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 лютого 2019 року № 156380561.
Станом на 05 вересня 2023 року загальну площу зазначеного нежитлового приміщення було збільшено до 89,4 кв. м та перетворено в групу приміщень № 511 літ. «А» та тераса літ. «А2.
Рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 12 червня 2018 року № 217 погоджено тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» для утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для першого поверху у розмірі 4,71 грн за 1 кв. м, для 2-го і вище поверхів - 6,14 грн за 1 кв. м.
12 вересня 2019 року ОСОБА_1 та ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» уклали договір № 7480511 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, за умовами якого виконавець зобов`язувався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені цим договором.
12 вересня 2019 року сторони уклали договір НЖП № 7480511 про користування електричною енергією стосовно належного ОСОБА_1 нежитлового приміщення.
Також, 12 вересня 2019 року сторони уклали договір № 7480511 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по житловому будинку  АДРЕСА_1 , в якому знаходиться нежитлове приміщення № 511.
12 лютого 2020 року сторони уклали угоду № 480511 про надання послуг з централізованого опалення, абонентського обліку квартирних лічильників теплової енергії.
21 лютого 2020 року майстер ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» з двома представниками зазначеної юридичної особи склали акт про те, що власником НЖП № 511 за адресою:   АДРЕСА_1 , було знято лічильник обліку електричної енергії № 12610877 з показниками 48 кВт, тип лічильника NP-07 і встановлено електричний лічильник № 10822504 з показниками 17 кВт, тип лічильника NIK-2301.
24 лютого 2020 року сторони уклали договір НЖП № 7480511 про користування електричною енергією стосовно належного відповідачці нежитлового приміщення.
Рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 02 лютого 2021 року встановлено тарифи ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» на автономне виробництво та постачання теплової енергії згідно з додатком до рішення.
11 березня 2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» уклали договір № 7480511 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Наказом ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» від 01 червня 2022 року № 14/1-П встановлено з 01 червня 2022 року вартість послуги з вивезення твердих побутових відходів з розрахунку 1,44 грн/кв. м.
Наказом позивача від 30 червня 2021 року № 24/1-П встановлено з 01 вересня 2021 року вартість послуг з обслуговування будинків та прибудинкових територій відповідно до переліку, зазначеного в наказі.
Наказом від 01 липня 2021 року № 25/1-П встановлено з 01 вересня 2021 року вартість послуг з вивезення твердих побутових відходів у розмірі 0,98 грн/кв. м.
Рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 23 вересня 2021 року № 618 скориговано КП «Софія» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, а саме для ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» встановлено тариф з водопостачання з ПДВ 16,90 грн, з водовідведення - 11,11 грн з ПДВ.
Рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 23 листопада 2021 року № 760 скориговано КП «Софія» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, а саме для ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» встановлено тариф з водопостачання з ПДВ 16,22 грн, з водовідведення - 9,24 грн з ПДВ.
31 серпня 2023 року ТОВ «Київська обласна ЕК» та ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» склали акт прийняття-передавання електричної енергії за серпень 2023 року, за змістом якого було здійснено постачання електроенергії у кількості 178 196 кВт/год на суму 472 979,47 грн з ПДВ.
25 жовтня 2023 року ОСББ «Софія Київська» склало акт пломбування вузла комерційного обліку тепла.
21 грудня 2023 року ТОВ «Чекдом інженерінг» склало акт розпломбування засобу обліку № 10822504 з показниками 17 кВт, тип лічильника NIK-2301. Показники на момент розпломбування були 9029.
25 березня 2024 року ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» надіслало ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості з оплати вартості наданих житлово-комунальних послуг у розмірі 60 720,47 грн.
За правилом частин першої та другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Правовідносини між сторонами були врегульовані, зокрема нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
За частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.
У відповідності до частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать:
1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Статтею 7 цього Закону визначені права і обов`язки споживача (індивідуального споживача), зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплата наданих житлово-комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною першою статті 9 Закону № 2189-VIII встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. 
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки.
Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.
Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, де Велика Палата погодилася з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги та не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року при розгляді справи № 6-2951цс15 (пункти 19-20).
В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, відповідачка у справі в розумінні наведених положень ЦК України і Закону № 2189-VIII є споживачем житлово-комунальних послуг, як власник нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, а відтак була зобов`язана сплачувати послуги з опалення, постачання води і водовідведення, електричної енергії, а також з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, які надавалися ТОВ «ЖЕО «Софія Київська».
Так, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання виконавцем (позивачем) комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Ураховуючи вимоги частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази.
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).
У справі, яка переглядається, між позивачем та відповідачкою склалися договірні відносини, за якими відповідачцінадавалися житлово-комунальні послуги. Факт надання ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» послуг до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому знаходиться нежитлове приміщення ОСОБА_1 за № 511, підтверджується матеріалами справи та не спростований стороною відповідачки.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до рішення загальних зборів ОСББ «Софія Київська 8А», проведених 21 травня 2023 року, починаючи з 01 серпня 2023 року управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює виключно створене 03 лютого 2023 року ОСББ, а тому ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» безпідставно нарахувало після 01 серпня 2023 року заборгованість за послуги з утримання багатоквартирного будинку, не заслуговують на увагу.
Як вбачається із наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості, остання плата за послуги з утримання будинку та прибудинкової території була нарахована позивачем ОСОБА_1 у липні 2023 року на суму 388,53 грн, а у подальшому відповідна плата не справлялася. ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» починаючи із серпня 2023 року нараховувало відповідачі суми боргу лише за надані послуги водопостачання і водовідведення, постачання електричної енергії (до грудня 2023 року), вивіз побутового сміття (до жовтня 2023 року), а також опалення, у тому числі місць загального користування.
Відповідачка не надала суду доказів на підтвердження того, що у спірний період зазначені комунальні послуги надавалися іншим виконавцем (управителем), а не позивачем. При цьому матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 від споживання наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялась та продовжила їх частково оплачувати й після серпня 2023 року саме ТОВ «ЖЕО «Софія Київська».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».
У зв`язку з цим слід зауважити, що доводи відповідачки щодо відсутності у неї зобов`язань перед позивачем зі сплати коштів за надані житлово-комунальні послуги на умовах укладених між ними договорів свідчать про недобросовісність відповідачки у спірних правовідносинах, оскільки суперечать її попередній поведінці, що проявлялася в частковій оплаті нею зазначених послуг на рахунок позивача і після 01серпня 2023 року, коли управління багатоквартирним будинком почало здійснювати ОСББ «Софія Київська 8А».
Колегія суддів погоджується із позивачем в тому, що сам по собі факт прийняття рішення загальних зборів ОСББ про перехід на самоуправління без фактичного надання відповідних послуг власними засобами і силами або без укладення договорів з постачальниками (виробниками) комунальних послуг з метою такого переходу на повне самозабезпечення безумовно не свідчить про те, що після створення ОСББ всі без виключення послуги надавалися співвласникам ним самостійно.
У матеріалах справи відсутні докази того, що усі житлово-комунальні послуги, які є предметом розгляду у цій справі, в спірний період з червня 2021 року по жовтень 2024 року надавалися відповідачці виключно ОСББ «Софія Київська 8А» із визначенням переліку та розмірів внесків і платежів співвласників багатоквартирного будинку.
Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на те, що після 01 серпня 2023 року заборгованість не може бути стягнута з неї, так як з цієї дати між сторонами немає чинних договорів про надання будь-яких житлово-комунальних послуг, які припинилися на підставі рішення загальних зборів ОСББ, не мають вирішального значення для даної справи, оскільки відсутність такого договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Таким чином, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо вчинення саме позивачем самоправної і суперечливої поведінки, яка призвела до формування у відповідачки незаконної заборгованості.
Враховуючи, що  ОСОБА_1 є власницею нежитлового приміщення № 511, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і за вказаною адресою у спірний період надавалися житлово-комунальні послуги їх виконавцем - ТОВ «ЖЕО «Софія Київська», в тому числі й відповідачці як співвласнику багатоквартирного будинку, проте оплата цих послуг не була забезпечена нею у встановлений строк та у розмірі спожитої послуги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за надані послуги у розмірі 60 720,47 грн.
Аргументи апеляційної скарги про те, що суд ухвалив оскаржуване рішення без участі сторони відповідачки, безпідставно відхиливши клопотання адвоката Хомича О.О. про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю в інших судових процесах, також не приймаються до уваги апеляційним судом. 
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності сторони спору (див. постанову Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18).
Доводів щодо неналежного повідомлення відповідачки чи її представників про судове засідання 22 квітня 2025 року апеляційна скарга не містить.
Інші твердження апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення стороною відповідачки норм діючого законодавства, незгоди з рішенням суду та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування рішення суду першої інстанції з одночасною відмовою в позові відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, апеляційним переглядом не встановлено.
Приймаючи рішення у справі, колегія суддів враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).
Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Суд апеляційної інстанції вважає вищенаведене обґрунтування цієї постанови достатнім, а висновки суду першої інстанції по суті спору визнає більш логічно обґрунтованими та послідовними, аніж аргументи апеляційної скарги відповідачки.
Встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну правову оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов цілком обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2025 року- без змін.
У такому разі розподіл судових витрат відповідачки, понесених в суді апеляційної інстанції, не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.
З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

О.В. Борисова

Д.О. Таргоній