ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/997/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/4215/25 Категорія: 307000000 	Морозова В.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Василенко Л. І., Новіков О. М.	
секретар	Любченко Т.М.	

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Гармаш Нелі Миколаївни на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11.02.2026(повний текст складено 19.02.2026, суддя в суді першої інстанції Морозов В. В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Черкаська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
в с т а н о в и в :

у жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Степанківської сільської ради Черкаського р-ну Черкаської обл., третя особа Черкаська районного державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В позовній заяві позивач просив суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) тривалістю три місяці, початок якого відраховувати з дня набрання рішенням законної сили.
Ухвалою суду від 14.01.2026 виключено Виконавчий комітет Степанківської сільської ради Черкаського р-ну Черкаської обл. зі складу відповідачів у справі.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степанки Черкаського району Черкаської області помер батько позивача - ОСОБА_3 .
За життя померлому ОСОБА_3 на праві приватної власності належало нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 76 кв. м., житловою площею 36,4 кв.м. з надвірними спорудами, очеретяний, обкладений цеглою за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 за життя в 2016 році зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 .
В червні 2025 позивач неодноразово звертався до Черкаської районної державної нотаріальної контори з метою подання заяви про прийняття спадщини, однак йому усно відмовляли, аргументуючи це тим, що закінчився шестимісячний строк.
01.07.2025 позивач звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в якій просив зареєструвати його заяву, відкрити спадкову справу та вчинити відповідні нотаріальні дії.
01.08.2025 р. Черкаська районна державна нотаріальна контора надала відповідь в якій відмовила позивачу у вчиненні вищезазначеної нотаріальної дії. Як зазначив нотаріус у своїй письмовій відмові, причиною такої відмови стало те, що ОСОБА_1 не прийняв спадщину в установлений законом спосіб, пропустивши шестимісячний строк.
У відведений законом шестимісячний строк позивач дійсно не зміг вчасно подати заяву про прийняття спадщини через об`єктивні і непереборні труднощі, а саме через незадовільний стан здоров`я, неможливістю вільно пересуватись через біль у суглобах рук та ніг, підвищення тиску.
Окрім того, позивач не був зареєстрований за однією адресою із померлим батьком був у неприязних стосунках з його дружиною ОСОБА_2 . Про смерть батька дізнався випадково від односельців батька, оскільки ОСОБА_2 не повідомляла позивача про смерть батька. 
З урахуванням того, що строк для прийняття спадщини позивачем було пропущено через поважні, об`єктивні і непереборні та незалежні від нього обставини, існує необхідність у визначенні додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а саме - три місяці.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 11.02.2026 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що позивачем не надано належних, допустимих та переконливих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання ним заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11.02.2026 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Вирішити питання про стягнення судових витрат.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що судом не надано належної оцінки аргументам позивача щодо поважності пропуску строку встановленого статтею 1270 ЦК України та не враховано, що ОСОБА_4 до моменту подачі заяви про прийняття спадщини перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, що підтверджує факт його тривалої хвороби.
Незадовільний стан здоров`я позивач був перешкодою, з причин якої було пропущено строк на подачу відповідної заяви, суд вказаної обставини не врахував та безпідставно відмовив у задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_2 зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування судового рішення. Вказано, що під час прийняття оскаржуваного рішення, суд в повному обсязі з`ясував всі обставини справи, вірно застосував норми матеріального та процесуального права, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у сукупності та взаємозв`язку, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
У відзиві заявлено клопотання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, понесених нею під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 12 000 грн. 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що  ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , яке видано 27.06.2025 повторно.
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується актовим записом про народження № 48, внесеним Степанківською сільською радою Черкаського р-ну Черкаської обл. 23.06.1979 року із сервісу електронних послуг «ДІЯ».
З інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 433962399 від 03.07.2025 вбачається, що ОСОБА_3 на праві власності належала 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 .
08.04.2025 дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернулася із заявою про прийняття спадщини.
Згідно довідки від 28.03.2025 № 112, яку видано виконавчим комітетом Степанківської сільської ради, за померлим ОСОБА_3 рахується житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , в якому він був постійно зареєстрований та проживав. Як на день смерті, так і на момент розгляду справи судом, крім нього у будинку зареєстрована та проживає дружина – ОСОБА_2 . 
01.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 
01.08.2025 нотаріус Черкаської районної державної нотаріальної контори листом № 834/02-14 позивачу відмовив у прийняття заяви про прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_1 пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, який закінчився 28.05.2025 року. Роз`яснено його право на звернення до суду із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини.
Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 30.10.2024, позивач є інвалідом третьої групи, загальне захворювання.
На підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивачем долучено до позовної заяви медичні виписки та консультаційні медичні висновки про звернення позивача до лікарів в зв`язку з погіршенням його стану здоров`я.
Такими є фактичні обставини у справі. 
Правовідносини, що виникли між сторонами на їх підставі, мають зазначене правове регулювання.
Відповідно до положень ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; ч.1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; ч. ч.1, 3 ст. 1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно роз`яснень, наданих судам Пленумом ВСУ у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Крім того, як свідчить тлумачення ч. 3 ст. 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах: від 04.11.2015 № 6-1486цс15 та від 23.08.2017 № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі ВС: від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17.10.2019 у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17.03.2021 у справі № 638/17145/17, від 22.03.2023 у справі № 361/8259/18.
Практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.
Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Отже передумовою для судового захисту права на спадщину, як у цій справі, є звернення спадкоємця до нотаріуса для її оформлення та відмова в цьому.
Апеляційний суд враховує, що днем відкриття спадщини за обставин цієї справи є 28.11.2024, заява про прийняття спадщини мала бути подана до нотаріуса до 27.05.2025 включно. Однак до нотаріуса позивач, як спадкоємець, який не проживав зі спадкодавцем та має намір прийняти спадщину позивач не звертався, а звернувся із заявою до нотаріуса про заведення спадкової справи після смерті сина лише у 01.07.2025.
Враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, а також встановлені судом обставини, апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заявим про прийняття спадщини, оскільки позивачем не доведено існування об`єктивних та неподоланних перешкод для прийняття нею спадщини, а отже нею не доведено, що пропуск зазначеного строку відбувся з поважних причин.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що позивач протягом всього часу, визначеного ст. 1270 ЦК України позивач мав незадовільний стан здоров`я, який перешкоджав йому звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса виходячи з наступного.
З долучених до позовної заяви медичних документів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку вбачається, що у період шестимісячного строку після відкриття спадщини, позивач звертався за амбулаторною допомогою до лікарів 10.03.2025, 30.05.2025, 19.06.2025, 27.06.2025 року зафіксовані звернення до лікарів за амбулаторною допомогою до Амбулаторії загальної практики-сімейної медицини с. Хацьки КНП «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Слобідської сільської ради», та 17.03.2025 і 31.03.2025 до профільних спеціалістів КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОЛ».
Районним судом обґрунтовано враховано, що позивачем не надано доказів його перебування на стаціонарному лікуванні у період з 28.11.2024 по 27.05.2025, оскільки з наданих позивачем виписок вбачається, що позивач перебував на амбулаторному лікуванні у період з 18.06.2025 по 26.06.2025 року, з 23.07.2025 по 29.07.2025 та один раз перебував на стаціонарному лікуванні у період з 27.06.2025 по 03.07.2025, тобто після спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Згідно висновків Верховного Суду, приведених в постанові від 13.04.2022 за наслідками справи № 373/118/20 зазначено, що обставини нетривалого перебування позивача на амбулаторному, а не стаціонарному лікуванні не є в розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України тими перешкодами, які унеможливлювали звернення спадкоємця до нотаріуса як за місцем знаходження спірного майна, так і за місцем свого проживання із заявою про прийняття спадщини. Перебування особи на амбулаторному лікуванні не відноситься до об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які дають підстави для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано враховано й ту обставину, що в разі незадовільного стану здоров`я спадкоємець може прийняти спадщину, надіславши заяву поштою, однак позивачем не надано до суду доказів, що позивач у зв`язку із незадовільним станом здоров`я не мав можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини окрім особистого звернення, й іншими шляхами, зокрема надсилання заяви поштою.
Надана позивачем медична документація та відомості у ній в підтвердження незадовільного стану його здоров`я не підтверджує безпорадний, тяжкий фізичний стан здоров`я та потребу у сторонньому догляді, які б давали підстави суду визнати поважність пропуску строку для звернення з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини у визначений законом строк. 
Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належних та достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви у встановлений законом строк, зокрема, , позивач до суду не подав. Натомість безпідставне визначення додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права відповідача у даній справі, як спадкоємця, який прийняв спадщину.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до необґрунтованості рішення суду про відмову в задоволенні позову через неврахування судом стану здоров`я позивача, як поважну причину пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини, тому відхиляються апеляційним судом, оскільки під час розгляду справи, суд вірно врахував всі надані сторонами докази, позиції Верховного Суду щодо розгляду аналогічних справ та ухвалив рішення, яке повністю відповідає вимогам матеріального та процесуального законодавства. Суд апеляційної інстанції надавши оцінку мотивам судового рішення не вбачає підстав для його зміни чи скасування. 
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11.02.2026у цій справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Вирішуючи оцінку вимогам відповідача   ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 12 000 грн., апеляційний суд враховує наступне.
До відзиву на апеляційну скаргу додано договір про надання правової допомоги від 26.03.2026, укладений між адвокатом Хмельницькою Л. М. та ОСОБА_2 щодо представництва вказаним адвокатом представництва інтересів ОСОБА_2 в Черкаському апеляційному суді у справі № 707/4215/25; ордер від 26.03.2026 № 1154890 та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 5 від 26.03.2026 про сплату ОСОБА_2 адвокату Хмельницькій Л. М. 12 000 грн. (надання правової допомоги).
Згідно п. 1.1 розділу 1 вищевказаного договору, його предметом є послуги з надання правової допомоги у справі № 707/4215/25 в Черкаському апеляційному суді, які включають в себе консультації, аналіз судової практики вищестоящих судів, складання процесуальних документів та представлення інтересів в суді. П. 8 розділу 3 договору визначено, що фіксована сума гонорару складає 12 000 грн. 
Частинами 1 та 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 2040/6747/18.
Враховуючи обсяг правничої допомоги, наданої відповідачу при розгляді цієї справи апеляційним судом, а також те, що правова позиція відповідача сформована при розгляді справи судом першої інстанції та потреби у додатковому збиранні доказів та правовому аналізі обставин справи на стадії її апеляційного перегляду не має, апеляційний суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, які мають бути відшкодовані відповідачу за рахунок позивача, слід визначити в сумі 7 000 грн., що відповідає засадам співмірності зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг, а також критеріям розумності та справедливості.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11.02.2026у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Черкаська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 7 000 грн.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 21.04.2026.

Суддя-доповідач

Судді