Справа № 944/3365/25 
Провадження №1-кп/944/795/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2026	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурорів ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025140000000466 від 05.04.2025 року, про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тучапи Городоцького району Львівської області, одруженого, такого що має на утриманні двоє малолітніх дітей, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

судом визнано доведеним, що 04.04.2025 близько 16:35 год., водій ОСОБА_5 , керуючи вантажним автомобілем марки «МАN LE 8.180», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним автодорогою «Львів-Краківець» в напрямку до м.Львова, у с. Страдч, Яворівського району, Львівської області, порушив вимоги Розділу 2 п.п. 2.3 (б, д), Розділу 12 п. 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, які виразились у тому, що він, будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, керуючи технічно справним транспортним засобом, рухаючись в межах населеного пункту з перевищенням дозволеної швидкості по своїй смузі руху, не маючи завад технічного характеру для виявлення пішохода, якого останній об`єктивно спроможний був виявити, з моменту виявлення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка в цей час переходила проїзну частину з права наліво по ходу руху вказаного вантажного автомобіля поза межами пішохідного переходу, яка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тяжкі тілесні ушкодження.
Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому суті обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення, положень ст.63 Конституції України, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується визнав повністю, потерпілій шкоду відшкодував, щиро кається у вчиненому, просив суд суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що шкоду обвинуваченим відшкодовано в повному обсязі, претензій до обвинуваченого не має та просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та без позбавлення права керування транспортним засобом.
На підставі положень ч.3 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого, що повністю визнав свою вину, інші докази, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, судом не досліджувались.
Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів, допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України є вірною, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Так, ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, вчинив необережний тяжкий злочин (враховуючи положення ст. 4, 5, 12 КК України), в стані сп`яніння не перебував, після ДТП залишився на місці події, висловив щирий жаль щодо спричинених наслідків.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу винного, позиції прокурора, наслідків кримінального провадження, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.
Метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до матеріалів досудової доповіді, складеної Яворівським районним відділом Філії ДУ "Центр пробації" у Львівській області, рівень ризику вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення визначено як середній, так само як і рівень ймовірної небезпеки для суспільства. Орган з питань пробації дійшов висновку, що у разі визнання його винуватим виправлення можливе без ізоляції від суспільства, за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів. Суд бере до уваги зазначену досудову доповідь, оскільки вона складена уповноваженим органом у межах наданих законом повноважень, відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та містить оцінку особи обвинуваченого, його соціальних зв`язків, способу життя, ставлення до вчиненого та ризиків повторного правопорушення.
Разом з тим, приймаючи до уваги особу винного, який раніше не судимий, окрім скоєного характеризується позитивно, вчинив необережний злочин, відсутність обставин, які б обтяжували йому покарання, висновок органу пробації про низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього передбачених ст.76 цього ж Кодексу обов`язків.
На думку суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, суд враховує, що обвинувачений, керуючи транспортним засобом, грубо порушив Правила дорожнього руху, а тому суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді одного року позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.
Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.
Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. На час ухвалення вироку термін дії запобіжного заходу вже закінчився.
На підставі викладеного, керуючись ст.94, 349, 369-371, 373 – 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Командиру військової частини НОМЕР_2 здійснювати контроль за поведінкою військовослужбовця ОСОБА_5 , а у разі його звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.
У разі звільнення з військової частини, зобов`язати ОСОБА_5 згідно з ч.1 ст.76 КК України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави витрати за проведення експертиз: судової інженерно-транспортної експертизи із дослідження технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/114-25/8206-1Т - 4457,00 грн; судової інженерно-транспортної експертизи із транспортно-трасологічного дослідження визначення місця наїзду №СЕ-19/114-25/8185-ІТ - 6685,50 грн; комплексної судової експертизи відео-, звукозапису та судової інженерно- транспортної експертизи із дослідження обставин та механізму у ДТП №1657-Е - 16963,20 грн; загальною сумою 28105,70 грн (двадцять вісім тисяч сто п`ять) грн 7 коп.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- DVD-R диск на якому міститься файл із відеозаписом з назвою «VID_00%», на якому зафіксовано механізму розвитку ДТП, яка відбулась 04.04.2025 року олизько 16:25 год. на реєстраторі 02.02.2018 о 21:35 год.) на автодорозі «Львів-Краківець» у с. Страдч, Яворівського району, Львівської області - залишити при матеріалах кримінального провадження №12025140000000466;
- вантажний автомобіль марки «МАN LE 8.180», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути володільцю ОСОБА_7 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 08.04.2025 на вантажний автомобіль марки «МАN LE 8.180», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 

Суддя ОСОБА_1