Справа №403/552/25 провадження № 2/403/130/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2026 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю., 
при секретарі судового засідання Муляві В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі по тексту рішення - ТОВ «Таліон Плюс») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 67708 грн. 81 коп., з яких заборгованість за кредитом складає 22299 грн. 16 коп., по процентам за користування кредитом - 45409 грн. 65 коп..
Позов обгрунтовується тим, що 08 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі по тексту рішення - ТОВ «МШФД»), як кредитодавцем, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, у порядку ст.ст.11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію» був укладений договір кредитної лінії №406804553, за яким відповідач, отримав кредитні кошти в загальній сумі 22300 грн. 00 коп. (з урахуванням всіх траншів) шляхом їх переказу на рахунок з використанням реквізитів платіжної картки, вказаної позичальником за №5168-74ХХ-ХХХХ-7816. Вказаний кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором після ідентифікації особи відповідача в інформаційно-комунікаційній системі товариства та розміщений в особистому кабінеті відповідача. Враховуючи порушення відповідачем умов договору щодо повернення наданих йому кредитних коштів та сплати процентів за користування ними в обумовлені сторонами строки, а також заміну у порядку укладення договору факторингу №МВ-ТП/21 від 11 лютого 2025 року сторони кредитора у договорі №406804553 від 08 листопада 2024 року з ТОВ «МШФД» на ТОВ «Таліон Плюс», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь зазначену вище суму заборгованості.
З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.. 
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву ТОВ «Таліон Плюс» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подав.

ІІ. Заяви та клопотання. 

Представник ТОВ «Таліон Плюс» згідно письмових клопотань від 30 січня та 04 березня 2026 прохав розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду та винесення судом заочного рішення (а.с.81, 103).      Згідно письмового клопотання представник позивача прохав суд витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» виписку про рух коштів по банківському рахунку відповідача за карткою № НОМЕР_1 за період з 08 листопада по 11 листопада 2024 року включно (а.с.46-47).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15 грудня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.68-69).
Ухвалою суду від 30 січня 2026 року клопотання представника позивача задоволено та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 відповідача за період з 08 листопада по 13 листопада 2024 року включно (а.с.84). 
В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 04 березня 2026 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

08 листопада 2024 року між ТОВ «МШФД», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір кредитної лінії №406804553 (далі - Договір, кредитний договір), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом електронного підписання (акцепту) відповідачем надісланої йому кредитодавцем в особистий кабінет оферти, яка містить істотні умови договору, за допомогою одноразового ідентифікатора PBMN (розділ 4 Договору) (а.с.10-22).
Згідно з умовами укладеного Договору (пункти 2.1, 2.2, 2.3, 5.1) кредитодавець ТОВ «МШФД» зобов’язується надати відповідачу, як позичальнику, кредит у вигляді кредитної лінії в загальному розмірі 22300,00 грн. з першим траншем 08 листопада 2024 року в сумі , що дорівнює загальному розміру кредиту, на умовах строковості, зворотності та платності шляхом переказу грошових коштів на рахунок позичальника з використанням реквізитів платіжної картки 5168-74ХХ-ХХХХ-7816, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору.
Судом встановлено, що строк дисконтного періоду кредитування згідно з пунктом 3.1 Договору складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу, а загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому пунктом 3.2 договору, та може бути продовжений шляхом здійснення позичальником протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.
Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим Договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 2609 грн. 10 коп. та нараховану комісію за надання кредиту у розмірі 1115 грн. 00 коп. (пункт 3.3 Договору).
Згідно з пунктами 7.1, 7.3, 7.4.2 Договору: 1) рекомендована (не обов’язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 08 грудня 2024 року; 2) кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 08 грудня 2029 року; 3) після закінчення дисконтного періоду кредитування позичальник зобов’язаний сплачувати проценти щоденно.
Відповідно до пунктів 8.3, 8.7.1, 8.7.2, 8.10 Договору: 1) базова процентна ставка складає 0,98% в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника, за кожний день користування ним, що становить 357,70% річних; 2) за період з 08 листопада по 08 грудня 2024 року включно кредитодавець надає позичальнику знижку в розмірі 60,20% від розміру базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за кредитом може здійснюватись за дисконтною процентною ставкою 0,39% від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 142,35% річних; 3) у разі вчинення позичальником дій, спрямованих на продовження дисконтного періоду один або декілька разів або здійснить поновлення дисконтного періоду, на період після 08 грудня 2024 року кредитодавець надає позичальнику знижку, відповідно до чого нарахування процентів може здійснюватись за індивідуальною процентною ставкою 0,98% в день від суми кредиту за кожний день користування ним; 4) проценти в розмірі, визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до закінчення строку дії цього Договору з розрахунку 365 днів у році.
Судом встановлено, що на виконання умов Договору ТОВ «МШФД» було здійснено 08 листопада 2024 року переказ грошових коштів в сумі 22300,00 грн. на картковий рахунок відповідача за № НОМЕР_2 , що відповідає сумі кредиту, способу його надання та номеру картки, зазначеним в пунктах 2.2 та 5.1 Договору (а.с.24).
Зарахування кредитних коштів в зазначеній вище сумі на рахунок ОСОБА_1 , якому було емітовано картку за № НОМЕР_1 , підтверджується випискою по відповідному рахунку, наданою АТ КБ «ПриватБанк»(а.с.100-101).
11 лютого 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «МШФД» (клієнт) було укладено договір факторингу №МВ-ТП/21, за яким клієнт зобов’язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов’язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту укладення Реєстру прав вимоги. Майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (пункти 2.1, 4.1) (а.с.30-32).
Як вбачається із витягу з Реєстру прав вимоги від 11 лютого 2025 року, ТОВ «МШФД» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №406804553 від 08 листопада 2024 року на загальну суму заборгованості 47827,13 грн. (а.с.33-34).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №406804553 від 08 листопада 2024 року загальна сума заборгованості відповідача за період з 08 листопада 2024 року по 11 лютого 2025 року складає: 1) станом на дату відступлення права вимоги - 22299,16 грн. (заборгованість за тілом кредиту) та 14378,39 грн. (заборгованість за процентами); 2) за період з 12 лютого 2025 року по 03 липня 2025 року - 22299,16 грн. (заборгованість за тілом кредиту) та 45409,65 грн. (заборгованість за процентами). Здійснені відповідачем оплати становлять 3551,00 грн. (а.с.26-27, 28-29). 
Отже, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України) та покладення саме на сторону ризику настання наслідків, пов’язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України), розгляд даної цивільної справи здійснюється судом виключно в межах заявленої ТОВ «Таліон Плюс» позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 67708,81 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 22299,16 грн., за нарахованими процентами - 45409,65 грн..
Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 08 листопада 2024 року кредитного договору та отримання від позивача кредитних коштів у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 
Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України)..
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.  Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов’язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: 
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19).          Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що договір кредитної лінії №406804553 від 08 листопада 2024 року був підписаний відповідачем по справі ОСОБА_1 після його ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора ТОВ «МШФД» за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора: PBMN, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. 
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «Таліон Плюс» щодо здійснення саме відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора PBMN суду надано не було.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).
З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №406804553 від 08 листопада 2024 року, вбачається, що станом на 03 липня 2025 року сума заборгованості за тілом кредиту складає 22299,16 грн., а заборгованість за процентами - 45409,65 грн.. Сума сплачених відповідачем грошових коштів на виконання зобов`язань за кредитним договором становить 3551,00 грн..
Наведений позивачем ТОВ «Таліон Плюс» розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору щодо розміру та строку сплати відповідачем передбачених ним платежів, в тому числі і щодо нарахування щоденних процентів згідно з умовами Договору: зокрема, 1) нарахування процентів протягом дисконтного періоду за процентною ставкою 0,39% в день (пункт 8.7.1), що становить 86,97 грн. (0,39% від 22300,00 грн.); 2) нарахування протягом наступних 30-ти днів, починаючи з 09 грудня 2024 року процентів за користування кредитом за індивідуальною процентною ставкою 0,80% в день (пункт 8.7.2), що становить 178,39 грн. (0,80% від 22299,16 грн.; 3) нарахування, починаючи з 10 січня 2025 року процентів за користування кредитом за процентною ставкою 0,98% в день (пункт 8.3), що становить 218,53 грн. (0,98% від 22299,16 грн.) в межах строку кредитування, визначеного в пункті 7.3 Договору.
При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання ним зобов’язань за кредитним договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості та її розміру. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов’язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов’язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності кредитного договору, укладеного між первісним кредитором ТОВ «МШФД» та відповідачем, а також договору факторингу №МВ-ТП/21 від 11 лютого 2025 року, укладеного між ТОВ «МШФД» та ТОВ «Таліон Плюс».
Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.
Отже, набуття позивачем ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги заборгованості за договором кредитної лінії №406804553 від 08 листопада 2024 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцією - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. 
Судом враховується, що у даній справі відповідач здійснив часткове виконання умов кредитного договору (шляхом сплати грошових коштів 06.12.2024 - 3551,00 грн.); укладений відповідачем договір у встановленому законом порядку ним не оспорювався та не визнавався недійсним, дії фінансових установ щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості та її розміру.
На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов’язань за договором кредитної лінії №406804553 від 08 листопада 2024 року щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом), право грошової вимоги за яким у встановленому законом порядку було набуте позивачем на підставі договору факторингу №МВ-ТП/21 від 11 лютого 2025 року, та приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості за вказаним вище кредитним договором в сумі 67708 грн. 81 коп..

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «ФК «Таліон Плюс» звернувся до суду з позовом майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.1).
З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «Таліон Плюс» грошові кошти по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., які були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).
У поданій до суду позовній заяві представником ТОВ «Таліон Плюс» зазначено про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. та надано на їх обгрунтування копії: 1) договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс», як клієнтом, та адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» в особі керуючого партнера Колінько А.В. (а.с.38-42); 2) додаткової угоди №1416 від 07 серпня 2025 року про надання правової допомоги до договору №5 від 02 грудня 2024 року, якою визначено вартість послуг адвокатського об`єднання за надання правової допомоги у справі клієнта до ОСОБА_1 в сумі 5000,00 грн., що включає в себе: аналіз кредитної справи та формування юридичного висновку - 1000,00 грн., підготовка та направлення повідомлення відповідачу про оплату заборгованості (досудова вимога) - 500,00 грн., збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі, підготовка позовної заяви та направлення копії доданих до неї документів до суду - 3500,00 грн. (а.с.43); 3) акту приймання-передачі наданих послуг від 07 серпня 2025 року відповідно до договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року, згідно з яким наданими послугами є: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій - 1000,00 грн. за 4 години; підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) - 500,00 грн. за 2 години виконання; підготовка позовної заяви, що включає в себе збір доказів, перевірку, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду - 3500,00 грн. за 10 годин часу (а.с.44; 4) платіжної інструкції кредитового переказу коштів №176 від 07 серпня 2025 року про оплату ТОВ «Таліон плюс» надання правової допомоги згідно договору №5 від 02 грудня 2024 року та додаткової угоди №1416 від 07 серпня 2025 року в сумі 5000,00 грн. (а.с.45); 5) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Колінько А.В.(а.с.50); 6) ордеру на надання правничої допомоги адвокатом Колінько А.В. (а.с.49); 7) довіреності №90/1 від 14 лютого 2025 року, виданої директором ТОВ «Таліон Плюс» Шоху І.В. на представництво інтересів Товариства в місцевих загальних судах (а.с.48).
На дату судового розгляду справи по суті письмових заперечень від відповідача Чернявського О.О. щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката подано не було.
При вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача зазначеного у позовній заяві розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).
У разі недотримання цих вимог суд відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.     
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.  У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.      При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.  
Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). 
Відповідно до п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява має містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.
З огляду на викладене, враховуючи включення до розміру витрат ТОВ «Таліон Плюс» за надання правничої допомоги вартості підготовки позовної заяви в сумі 3500,00 грн., яка охоплює дії адвоката щодо ознайомлення зі змістом документів, на яких грунтуються позовні вимоги, та їх аналіз, а також збір доказів, одночасне включення до розміру витрат позивача на правничу допомогу вартості послуг адвоката, що стосуються аналізу фактичних обставин справи, формування доказів та аналіз судової практики, суд вважає необгрунтованим та таким, що не відповідає критерію необхідності, а тому вважає достатнім витрачання адвокатським об`єднанням 1 годину часу для надання юридичних консультацій вартістю 500,00 грн..
Доказів направлення адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» в особі керуючого партнера Колінько А.В. досудової вимоги відповідачу ОСОБА_1 матеріали цивільної справи не містять, а тому визначена вартість послуги з підготовки та направлення зазначеного повідомлення про оплату заборгованості підлягає зменшенню до 250,00 грн..
З огляду на відсутність наданих представником позивача доказів на підтвердження здійснення адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» в особі керуючого партнера Колінько А.В. самостійного збору доказів та їх друку (враховуючи подання позовної заяви з додатками в електронній формі), визначений розмір витрат на підготовку позовної заяви підлягає зменшенню на 250,00 грн. та становить 3250,00 грн..
З огляду на викладене, беручи до уваги, що спір по справі не є складним; позовна заява містить посилання на норми чинного законодавства та зміст кредитного договору, без посилання на судову практику, що не потребувало від представника позивача проведення їх порівняльного аналізу та витрачання у зв’язку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «Таліон Плюс», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову; обсяг як юридичної, так і технічної роботи (зокрема, підготовка позовної заяви з додатками та подання їх через підсистему «Електронний суд») адвокатського об’єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» в особі керуючого партнера Колінько А.Вне можна вважати значним, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача та стягнення на користь позивача ТОВ «Таліон Плюс» з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., що на думку суду в повній мірі відповідатиме принципам співмірності та розумності судових витрат, характеру спірних правовідносин, обсягу наданих адвокатським об`єднанням послуг позивачу, складності справи та реальності та необхідності наданих адвокатських послуг.    
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,          
В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за договором кредитної лінії №406804553 від 08 листопада 2024 року в загальній сумі 67708 грн. 81 коп. (шістдесят сім тисяч сімсот вісім гривень вісімдесят одна копійка). 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» в порядку розподілу судових витрат витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп. (чотири тисячі гривень 00 копійок).
Повне ім’я та найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», адреса місцезнаходження: вул.Жабинського, буд.№13 м.Чернігів Чернігівська область, поштовий індекс 14017, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39700642.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса останнього відомого зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 09 березня 2026 року.

Суддя С.Ю.Атаманова