Справа № 369/3825/26
Провадження № 1-кп/369/1567/26 

В И Р О К
іменем України
08.04.26 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді      ОСОБА_1 ,
за участі: 
секретаря судового засідання    ОСОБА_2 ,
прокурора       ОСОБА_3 ,
обвинуваченого      ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 120261113500000104 від 27.01.2026 року за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Зарічне Рівненської області, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 К України

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи достеменно обізнаним про наявність особливого періоду в державі, а саме запровадженого в Україні Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, воєнного стану із 05 години 30 хвилин від 24.02.2022 строком на 30 діб, який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжувався та є триваючим на даний час, ОСОБА_4 , діючи з корисливих спонукань, з метою незаконного особистого збагачення, всупереч врегульованих законом суспільним відносинам у сфері власності спрямованих на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, визначив для себе вчинення майнового злочину, як джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування.
Так, ОСОБА_4 , близько 19 год. 00 хв. 19.01.2026 року, перебуваючи на території земельної ділянки на якій проводяться будівельні роботи, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Білогородка (кадастровий номер земельної ділянки 3222480401:01:087:0248), шляхом вільного доступу вирішив таємно заволодіти чужим майном в умовах воєнного стану, а саме будівельним інструментом із вагончика, який був розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3222480401:01:087:0248.
ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи з корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок майна потерпілого ОСОБА_5 , маючи вільний доступ до вищевказаного вагончика, а також будучи достеменно обізнаним про наявність в його середині будівельного інструменту, який належав останньому, вирішив цим скористатись на протиправно заволодіти його майном. 
Надалі, ОСОБА_4 , через відкритті до вагончику двері, потрапив до його середини, де на підлозі помітив належний потерпілому ОСОБА_5 будівельний інструмент, а саме: акумуляторний пістолет цвяхозабивний «Dewalt DCN 890P2», без щитовий акумуляторний; перфоратор акумуляторний без щитовий «Dewalt SDS-Plus 18B»; акумуляторний ліхтар «Dnipro M» DCL-201.
Перебуваючи в приміщенні вагончика, ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність власних дій, діючи умисно, таємно та з корисливих спонукань, з метою протиправного обернення майна на свою користь в умовах воєнного стану, взяв будівельний інструмент до своїх рук, а саме: акумуляторний пістолет цвяхозабивний «Dewalt DCN 890P2», без щитовий акумуляторний, вартістю 33 959, 40 грн.; перфоратор акумуляторний без щитовий «Dewalt SDS-Plus 18B» вартістю 9 134, 61 грн.; акумуляторний ліхтар «Dnipro M» DCL-201, вартістю 2 062, 04 грн. та разом із викраденим майном залишив місце вчинення злочину, чим самим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 45 156, 05 грн..
Своїми умисними діями  ОСОБА_4 скоїв злочин передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, дав показання, які фактично відповідають вищезазначеним обставинам. Пояснив, що дійсно 19.01.2026 року з будівництва де був на тимчасових підробітках в с. Білогородка, Бучанського району, викрав будівельний інструмент, який вірно перераховано в обвинувальному акті. В подальшому майже все викрадене ним майно було вилучено працівниками поліції. 
Суд переконався в тому, що обвинувачений вірно розуміє суть обставин справи. В суду не виникло сумнівів в добровільності та істинності його позиції. Після роз`яснення порядку та об`єму права на оскарження фактичних обставин справи, вислухавши думку учасників процесу, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються та визначити об`єм дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалами справи що стосуються особи обвинуваченого. Інші докази в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувалися.
Суд прийшов до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, обставини які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Положеннями ст. 50 Кримінального кодексу України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.
З врахуванням обставин справи, характеру та ступеню суспільної небезпечності скоєного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який являється особою раніше не судимою, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, також враховуючи повне визнання вини у скоєному, щире розкаяння, обставини скоєного кримінального правопорушення, його відношення до скоєного, суд вважає за можливим призначити покарання обвинуваченому в рамках санкції ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України із застосуванням положень ст. 75 КК України не пов`язане з позбавленням волі.
Суд вважає, що призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання з числа передбачених за скоєні кримінальні правопорушення, призначаються лиш у випадку, якщо менш суворе покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на три роки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76, КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники процесу мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя          ОСОБА_6