Справа № 523/20849/24
Провадження №2/523/247/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
"23" квітня 2026 р. Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:
головуючого судді – Бузовського В.В.,
при секретарі – Петровської О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності, стягнення грошової компенсації, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив припинити право власності відповідачки на 17/100 частин квартири АДРЕСА_3 та стягнути з нього на її користь грошову компенсацію ватості квартири посилаючись на вимоги ст. 365 ЦК України 
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справу у її відсутність.
Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином (а.с.143, 144), причини неявки не повідомили, відзив на позов не надавали.
Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи. 
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Так встановлено, що  ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №523/К від 03.05.2000, посвідченого на Одеській товарній біржі, було придбано квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 61,9 кв.м., жилою площею 37,1 кв.м., право власності на яку зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна 15 травня 2000 року, що підтверджується відповідною відміткою про реєстрацію. Зазначений договір визнано дійсним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.03.2011 у справі №2-1339/11.
Позивач придбав квартиру АДРЕСА_4 під час перебування в шлюбі з ОСОБА_2 . Шлюб між сторонами було розірвано в січні 2011року. 
Після розірвання шлюбу відповідачкою було подано позов про поділ спільно майна подружжя, цивільна справа №1527/2-2786/11, за результатом розгляду якої Суворовським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення від 05.08.2013, внаслідок якого квартира АДРЕСА_4 перебуває у спільній частковій власності позивача та відповідачки.
Між позивачем та відповідачкою після розірвання шлюбу склались неприязні відносини, відсутня комунікація та не досягнуто жодних домовленостей про спільне володіння і користування зазначеною квартирою, внаслідок чого спільне володіння і користування ними зазначеною квартирою є неможливим.
Відповідачка не проживає у спірній квартирі з часу розірвання шлюбу. Частка відповідачки в праві власності на вказану квартиру, що визначена в розмірі - 17/100 згідно з рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.08.2011 у справі №1527/2-2786/11, є незначною та не може бути виділена в натурі.
Частка відповідачки у спірному майні становить 17/100, що не є істотною в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦК України, оскільки загальна площа спірної квартири становить 61.90 кв.м., тобто площа ідеальної частки 17/100 становить 10,52 кв.м., що є незначною площею для житла, та не відповідає нормативу жилої площі на одну особу у 13,65 кв.м., який встановлений у ст. 47 ЖК УРСР.
Крім того, виділити в натурі таку незначну частку житла є технічно неможливим, що підтверджено відповідним висновком судової будівельно- технічної експертизи.
Неможливість виділення в натурі 17/100 частки квартири, належної відповідачці, підтверджується висновком експерта №16/2024 судової будівельно- технічної експертизи для подання до суду від 03.09.2024р.
За результатом проведеної експертизи судовим експертом у зазначеному висновку експерта №16/2024 вказано, зокрема: тобто площа 10,52 м2 кв. АДРЕСА_4 . яка належить ОСОБА_2 з часткою 17/100, є малою і не може бути виділена в натурі в якості самостійної квартири, та у розділі «Висновки» наведено: Виконати поділ квартири АДРЕСА_4 на дві самостійні квартири, із урахуванням належності 83/100 частки ОСОБА_1 та 17/100 ОСОБА_2 в складі житлових і підсобних приміщень із забезпеченням необхідними інженерними комунікаціями, регламентованих нормативно- технічними вимогами ДБН В.2.2.-15:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки» - технічно неможливо. Досліджувана квартира є неподільною.
Відповідачка не проживає у спірній квартирі після розірвання шлюбу, тобто з 2011 року. Отже, припинення права відповідачки на частку у спірній квартирі не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім`ї.
Крім того, встановлено наявність у відповідачки на праві спільної часткової власності іншого нерухомого майна відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12 березня 2001 року № НОМЕР_3 .
Суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Оціночний центр «Нанострім» складено звіт про оцінку майна Ed240910-13, в якому зроблено висновок про вартість об`єкта оцінки - 3-кімнатної квартири, загальною площею 61,90 кв.м, житловою площею 37,10 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Оціночна (ринкова) об`єкту оцінки складає (без ПДВ): 1 317 222,00 грн. Вартість 17/100 частини квартири складає: 223 927,74 грн.
Позивачем на виконання вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України на депозитний рахунок, реквізити якого наведені на сайті Суворовського районного суду м. Одеси, внесено кошти у сумі 223 927,80 гривень відповідно до квитанції № СВ08916495/1 від 06.12.2024 року, яка дорівнює вартості 17/100 частини квартири згідно з проведеною оцінкою вартості майна.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).
Відповідно до приписів ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.
Поняття спільної часткової власності викладено у ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.
У відповідності з ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.
Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим, 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Відповідні вимоги можуть бути задоволені за наявності хоча б однієї з умов, визначених п.п. 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України та умови, вказаної в п. 4 частини 1 цієї статті.
За ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється. Процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем.
Таким чином, суд доходить висновку про те, що припинення права власності на частку відповідачки в спірному майні не завдасть їй істотної шкоди, оскільки вони у вказаній квартирі не проживає та має на праві власності інше житло.
При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги є законним, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 95, 263-265, ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності, стягнення грошової компенсації – задовольнити.
Припинити право власності  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на 17/100 частин квартири  АДРЕСА_4 , загальною площею 61,9 кв.м., жилою площею 37,1 кв.м. 
Визнати за  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), право власності на 17/100 частин квартири  АДРЕСА_4 , загальною площею 61,9 кв.м., жилою площею 37,1 кв.м, що належали на праві власності  ОСОБА_2 .
Виплатити на користь  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію вартості 17/100 частин  АДРЕСА_4  в сумі 223 927 (двісті двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять сім) гривень 74 коп., шляхом видачі  ОСОБА_2  з рахунку для внесення судового депозиту Суворовського (Пересипського) районного суду м. Одеси (Код отримувача (код за ЄДРПОУ):26302945, Банк отримувача ДКСУ м.Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувачаUA418201720355249001000005435 грошових коштів в сумі 223 927 (двісті двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять сім) гривень 74 коп.
Рішення в частині визнання права власності підлягає обов`язковій державній реєстрації.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Судове рішення складено 23.06.2026 року.

Суддя