Справа № 489/4693/25 
Номер провадження 2-а/489/2/26 

Рішення 
Іменем України

12 лютого 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1), Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач 2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі
встановив
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.06.2025 року приблизно о 13 годині 55 хвилин, ОСОБА_1 керував автомобілем BMW m550d, номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Одеське Шосе в м. Миколаєві у бік с. Весняне, де був зупинений інспектором 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Громошняк Олександром Олександровичем який повідомив, що ОСОБА_1 нібито порушив правила дорожнього руху, а саме перевищив швидкість руху у населеному пункті. Після того, як поліцейський повідомив, що буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 запитав чи маю він право скористатись правовою допомогою адвоката, на що поліцейський повідомив, що він може викликати адвоката. Коли ОСОБА_1 повідомив, що договір із адвокатом буде надано під час розгляду адміністративної справи, поліцейський відповів, що вже розглянув адміністративну справу. Тобто безпосередньо під час розгляду справи, водію не повідомили його права та не надали можливість скористатись правовою допомогою адвоката. Також під час розмови поліцейські наголосили, що у усному клопотанні про залучення адвоката відмовлено та запропоновано звернутись письмово, попередивши, що в разі подання письмового клопотання про залучення адвоката, йому також буде відмовлено. Таким чином працівником патрульної поліції було винесено постанову про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Під час ознайомлення із постановою ЕНА №4883280 було встановлено, що до неї не долучено жодних доказів, оскільки в графі «До постанови додаються» немає жодних позначень. Після розгляду справи, коли водієм було повідомлено, що відеозапис для ознайомлення не надавався, поліцейським було надано відеозапис для ознайомлення, на якому було погано видно транспортний засіб, не видно номерні знаки та з відеозапису було не зрозуміло, де саме проводилась відео фіксація. З врахуванням наведеного, відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 порушення швидкісного режиму.
З цих підстав просив суд скасувати постанову серії ЕНА №4883280 від 03.06.2025 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень. та закрити провадження у справі. 
Представник відповідача у відзиві вказав, що під час несення служби в м. Миколаєві, по вул. шосе Одеське 93, 03.06.2025 року інспекторами управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam серійний номер ТС008424 було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу BMW 550E з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві, по шосе Одеському 93, зі швидкістю 104 км/год км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 54 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо Позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи водій звернувся з усним клопотанням в якому просив перенести розгляд справи, щоб скористатись правовою допомогою адвоката. Поліцейський згідно із законодавством лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і в який спосіб. Разом з тим підстав для відкладення розгляду справи поліцейським не було встановлено. Інспектор зазначив, що водій може викликати собі адвоката, але підстав для перенесення розгляду справи не вбачав.
Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, відеозаписом з приладу TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС008424 та відеозаписами з нагрудних відео реєстраторів. Під час несення служби в м. Миколаєві, по вул. шосе Одеське 93, 03.06.2025 року інспекторами управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam серійний номер ТС008424 було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу BMW 550E з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві, по шосе Одеському 93, зі швидкістю 104 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 54 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою від 05.09.2025 вирішено здійснювати судовий розгляд за правилами позовного провадження з викликом учасників справи.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4883280 від 03.06.2025, 03.06.2025 о 13:53: 56 в м. Миколаєві на вул. Одеське шосе, 93, керуючи т/з BMW550E з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті зі швидкістю 104 км/год. при максимально дозволеній швидкості руху 50 км/год., перевищив встановлення обмеження швидкості руху на 54 км/год. швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху трукам В4 24 БК 474025,чим порушив п.12.4. ПДР - Порушення швид.режиму в населених пунктах, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.122 КУпАП.
Згідно з роздруківкою, наданою представником відповідача на Одеському шосе, 93 за допомогою приладу TruCam зафіксовано швидкість руху т/з з д.н.з. НОМЕР_1 104 км.год. 
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Пунктом 12.4. Правил зазначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до ч. 4 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.
Представник відповідача, скоєне позивачем правопорушення, доводить показами лазерного вимірювача швидкості руху приладу TruCam та відеозаписами з нагрудних камер.
В позовній заяві позивач як на підставу для задоволення позову вказує, зокрема, на те, що представником відповідача не було оголошено про початок розгляду адміністративної справи та не роз`яснено права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.
Досліджений судом відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського вказує на те, що останній почав роз`яснювати позивачу права, передбачені статтею 63 КУ та з цього часу почався розгляд адміністративної справи, про що було повідомлено старшим лейтенантом (проміжок часу 05:48).
В графі 7 спірної постанови, як то вказує позивач, не зазначено жодного доказу.
Суд роз`яснює, що докази, на підставі яких відповідачем винесено постанову серії ЕНА №4883280 зазначено в п. 5 цієї ж постанови, що не впливає на правомірність останньої. 
Окрім того, позивач вказує на те, що йому не надавався відеозапис, на якому зафіксовано правопорушення, для ознайомлення, а коли надався, то на ньому погано було видно транспортний засіб, номерні знаки та місце де проводилася відео фіксація. 
На відрізку часу 01:12 відео з камер нагрудного відеореєстратора вбачається, що поліцейським надавався для огляду запис TruCam, та після початку розгляду адміністративної справи, вдруге для ознайомлення ( відрізок часу 05:28).
Окрім того, суду надано представником відповідача фото фіксацію швидкості т/з позивача з Трукам, де вбачається і місце, де провадилась фіксація, і ідентифікуючи ознаки автомобіля, зокрема, чітко видно номерні знаки т/з НОМЕР_1 , вбачається з якою швидкістю рухався такий транспортний засіб, на скільки відбулося перевищення швидкості, а саме допустима швидкість - 50 км/год., швидкість вказаного авто - 104 км/год. Вказане дозволяє підтвердити факт порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме п. 12.4, оскільки відеозапис та фотознімок, зроблені за допомогою приладу TruCам є належними та допустимими доказами.
З наданого суду відеозапису з камери нагрудного відеореєстратора також слідує, що позивач просив перенести розгляд справи для того, щоб був присутній його адвокат. 
З наданого суду відеозапису з камери нагрудного відеореєстратора слідує, що на прохання позивача скористатися послугами свого адвоката, патрульний повідомив, що "так, викликайте адвоката. Проте не вбачаю підстав для перенесення розгляду справи" (відрізок часу 06:11). Окрім того, після того, як позивач повідомив, що його адвокат зараз знаходиться в судовому засіданні та не має змоги прибути на місце, лейтенант поліції запропонував йому послуги безоплатної правової допомоги, на що позивач відмовився (відрізок часу з 10:25)
Суд враховує такі заперечення позивача та зазначає таке.
Статтею 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У відповідності до ч. 2 ст. 271 КУпАП, інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Так, у п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами й може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин з іншими суб`єктами права.
Гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ст. 59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки зумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.
Як вказував позивач, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, він виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що зробив відповідну усну заяву відповідачу.
Досліджений судом відеозапис з камер нагрудного відеореєстратора дає підстави стверджувати, що лейтенантом поліції вживалися дії для забезпечення реалізації позивачем свого права на отримання правової допомоги, а саме: останній вказував, що позивач дійсно має право викликати адвоката на місце розгляду адміністративної справи та запропонував позивачу скористатися послугами безоплатної правової допомоги. Тому не можна стверджувати, що патрульним було порушено та проігноровано право особи на правову допомогу, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, щоб слугувало підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.
В свою чергу суд зважує на те, що позивач скористався своїм правом на оскарження даної постанови та мав можливість надати суду докази на спростування обставин, які послугували підставою для винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Однак, як вбачається із матеріалів справи, таких доказів позивачем надано не було, а суть оскарження постанови зводиться до незгоди позивача із порядком розгляду справи патрульним.
У підсумку за результатом з`ясування фактичних обставин справи та дослідження поданих сторонами доказів, суд прийшов до переконання, що підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вказані в спірній постанові дійсно мали місце. Факт порушення позивачем п. 12.4 ПДР підтверджено представником відповідача належними доказами. 
А тому оскаржувана, в межах даної справи, постанова серії ЕНА №4883280 від 03.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена правомірно, за формою та змістом відповідає вимогам статті 283 КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні.
Суд вважає, що в задоволенні вимог до відповідача ОСОБА_2 необхідно відмовити у зв`язку з тим, що він є неналежним відповідачем, оскільки діяв від імені Департаменту патрульної поліції.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.
На підставі ст. 139 КАС України у зв`язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову, витрати зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не стягуються.
Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України суд
вирішив
В задоволенні позову відмовити.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач 1: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач 2: Департамент патрульної поліції, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Інгульський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв