Справа № 346/6737/24 
Провадження № 22-ц/4808/712/26 
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Івано-Франківськ 

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів – Баркова В.М., Максюти І.О., 
за участю секретаря – Гудяк Х.М.
учасники справи
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2026 року, постановлену судом у складі судді Калинюка О.П.,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки житлового будинку в натурі,
в с т а н о в и в:
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки житлового будинку в натурі, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві часткової спільної власності належить 1/3 частина будинковолодіння, загальною площею 113,5 кв.м. та житловою площею 51.8 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1 .
Іншими співвласниками по 1/3 частині кожен згідно цих же документів зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..
Позивачці відомо, що ОСОБА_4 , який приходився дідом відповідачу ОСОБА_2 помер в 1988 році, а ОСОБА_3 , яка була сестрою ОСОБА_4 , померла в 2004 році. Спадщину після смерті померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прийняв відповідач ОСОБА_2 .
Згідно технічного паспорта, житловий будинок складається з трьох квартир. У фактичному користуванні позивачки тривалий час перебуває частина житлового будинку, яка зазначена в технічному паспорті як квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 40,2 кв.м., яка складається з коридору площею 1,1 кв.м., кухні 11,3 кв.м., кладової 7,7 кв.м., кладової 7,7 кв.м. та кімнати 13,4 кв.м.
Іншою частиною житлового будинку (квартири АДРЕСА_3 і АДРЕСА_4 ) та наявними господарськими будівлями і спорудами користується відповідач.
Після уточнення позовних вимог просила суд виділити їй в натурі в рахунок 1/3 (частини житлового будинку АДРЕСА_5 , яка зазначена в технічному паспорті як квартира АДРЕСА_2 , а саме: коридор площею 1,1 кв.м., кухню - 11,3 кв.м., кладову - 7,7 кв.м., кладову - 7,7 кв.м., кімнату - 13,4 кв.м, загальною площею 40,2 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд та виділити в користування 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,25 га призначеної для обслуговування будинковолодіння в АДРЕСА_1 відповідно до належної їй 1/3 частини даного будинковолодіння.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2026 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_5 , в натурі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2026 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржниця зазначила, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми ст. 1216,1219, ст. 55, п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спірні правовідносини у даній справі є майновими правовідносинами щодо нерухомого майна, яке є об`єктом спадкування, тому допускають правонаступництво. 
Провадження у даній справі було відкрито 10.01.2025 року, тобто до смерті відповідача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та у зв`язку зі смертю відповідача зупинено до вступу у справу правонаступників. 
На запит суду було отримано відповідь від Коломийської державної нотаріальної контори від 31.12.2025 року про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась. Проте суд першої інстанції не дав оцінки тому, що в даній відповіді неправильно вказано по-батькові померлого, а саме « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 ».
До апеляційної скарги скаржницею додано довідку приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Григорця В.М. від 10.03.2026 року та Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, згідно яких єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його брат ОСОБА_7 та зареєстровано відповідну спадкову справу. 
Звертає увагу, що суд закрив провадження лише щодо частини позовних вимог, а саме щодо виділу частки будинковолодіння, в той час як у справі було заявлено також позовні вимоги про виділ в користування 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,25 га призначеної для обслуговування спірного будинковолодіння.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).
У пункті 1 частини першої статті 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Провадження у справі зупиняється у такому випадку до залучення до участі у справі правонаступника (пункті 1 частини першої статті 253 ЦПК України).
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку із цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Основою процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. Виходячи із цього, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) вказано, що «суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належить до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи в суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами».
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 червня 2025 року у справі № 201/14368/15-ц дійшов висновку про те, що при вирішенні питання про залучення правонаступників учасників справи суду потрібно встановити наявність чи відсутність правонаступництва на підставі норм матеріального права у спірних правовідносинах, зокрема чи відомі особи, які прийняли спадщину. Саме для встановлення осіб, які прийняли спадщину, статтею 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі, правовідносини у якій допускають правонаступництво.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
У справі, що переглядається, позивачка звернулась з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про виділ частки житлового будинку в натурі.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2025 року відкрито провадження у справі та визначено порядок її розгляду в загальному позовному провадженні. 
Згідно копії свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2025 року провадження у справі зупинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до залучення правонаступника ОСОБА_2 , 1962 року народження.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2025 року провадження у справі поновлено та ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2025 року витребувано у державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Мануляк І.В. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
31 грудня 2025 року державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Мануляк І.В. надано відповідь, що згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , копії документів відсутні, оскільки спадкова справа не заведена.
Проте суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в ухвалі суду від 15 грудня 2025 року помилково витребувано інформацію щодо ОСОБА_2 та інформаційна довідка зі спадкового реєстру сформована на ОСОБА_2 , між тим відповідачем по справі є ОСОБА_2 . 
Враховуючи положення ч. 2 ст.80, ч.7 ст.81 ЦПК України, з метою встановлення обставин справи та достатності доказів, суд апеляційної інстанції приймає в якості належних доказів, докази, які були надані позивачкою до суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою, а саме довідку приватного нотаріуса Коломийського нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець В.М. від 10.03.2026 року та копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі.
З довідки приватного нотаріуса Коломийського нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець В.М. від 10.03.2026 року вбачається, що єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 є його рідний брат ОСОБА_7 .
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого нотаріусом ОСОБА_8 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 12.03.2025 року заведена спадкова справа.
Отже висновок суду про те, що відсутні підстави для застосування положень ст. 55 ЦПК України та залучення правонаступників після померлого ОСОБА_2 , оскільки відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 та спадкова справа після смерті відповідача не заводилась, ґрунтується на неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. 
Матеріалами справи підтверджується, що померлий відповідач ОСОБА_2 має спадкоємця – рідного брата ОСОБА_7 та після смерті відповідача 12.03.2025 року заведена спадкова справа.
Крім того, суд першої інстанції помилкового посилається на положення п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, вони не пов`язані лише з особою відповідача, оскільки вирішується спір щодо нерухомого майна, яке в подальшому може перейти до спадкової маси.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2026 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
З огляду на те, що предметом розгляду в суді апеляційної інстанції є ухвала суду про закриття провадження у справі, яка підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, судові витрати підлягають вирішенню за результатами розгляду справи по суті.
Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2026 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2026 року.

Судді: В.М. Луганська

В.М. Барков

І.О. Максюта