Справа №333/10286/25
Провадження №2/333/1085/26
РІШЕННЯ
Іменем України
06 квітня 2026 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого – судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., за участю відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача – адвоката Фофанова Я.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справи №333/10286/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 28.02.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №487200-КС-003, підписаний останнім одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до якого товариство надало позичальнику грошові кошти у розмірі 12000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит. 08.03.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору №487200-КС-003 від 28.02.2024 року, відповідно до якої ТОВ «Бізнес Позика» надало позичальнику додатково кредит у розмірі 6000,00 гривень. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надавши відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 18000,00 грн. шляхом перерахування вказаної суми коштів на його банківську картку. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим його заборгованість перед позивачем складає 41519,21 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту – 10682,17 грн; сума прострочених платежів по процентам – 30337,56 грн, сума прострочених платежів за комісією – 499,48 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором у розмірі 41519,21 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
23.03.2026 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він просив суд у задоволенні позову відмовити в частині стягнення: суми прострочених платежів по процентах – 30337,56 грн, суми прострочених платежів за комісією – 499,48 грн., зменшити проценти за користування кредитними коштами. Позивачем не було надано докази видачі кредиту. Несправедливим є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідач, в свою чергу, визнає суму заборгованості у розмірі 10682,17 грн. Інші нарахування є необґрунтованими та такими, які не підлягають стягненню з відповідача.
Представник позивача, будучи своєчасно і належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд розглядати справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач і його представник у судовому засіданні визнали, що ОСОБА_1 взяв кредит у розмірі 18000 гривень: спочатку – 12000 гривень, а 08.03.2024 року – ще 6000,00 гривень. Всього відповідачем було повернуто за кредитним договором 10800,00 гривень: 7317,83 гривень – тіло кредиту, 1281,65 гривень – відсотки і 2200,52 гривень – комісії. Визнають суму заборгованості у розмірі 10682,17 гривень, в іншій частині позову просили відмовити.
Суд, заслухавши пояснення відповідача і його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 
28.02.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями укладено договір про надання кредиту №487200-КС-003 (а.с.21-25), підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується пропозицією щодо укладення договору, самим договором, візуальною формою послідовності дій клієнта, анкетою клієнта та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».
Згідно з умовами вказаного договору визначено загальний розмір наданого кредиту – 12000,00 гривень, строк, на який надається кредит, – 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом 2,00 % в день фіксована, знижена процентна ставка за кредитом 1,15012500 % в день фіксована, комісія за надання кредиту – 1800,00 грн, дата видачі кредиту – 28.02.2024 року, дата повернення кредиту – 14.08.2024 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 31200,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 9168,16 %.
Пунктом 3.2.2 договору визначено, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку № 1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. Нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку№1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.
Пунктом 3.2.3 договору встановлено графік платежів у виді таблиці, відповідно до якого всі виплати за кредитом розраховувалися на дванадцять платежів по 2600,00 грн. кожен, кінцевим строком погашення до 14.08.2024 року.
Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 28.02.2024 року шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-0122.
08.03.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору №487200-КС-003 від 28.02.2024 року, відповідно до якої ТОВ «Бізнес Позика» надало позичальнику додатково кредит у розмірі 6000,00 гривень. Після збільшення суми Кредиту загальна сума отриманого (відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складатиме 14357,82 гривень. Комісія за надання додаткової суми кредиту – 900,00 гривень (а.с.38-39). 
Пунктом 6.1 додаткової угоди до договору викладено п.3.2.3 договору в новій редакції, встановлено графік платежів у виді таблиці, відповідно до якого всі виплати за кредитом розраховувалися на дванадцять платежів по 2950 грн. кожен, останній – 3016,34 гривень, кінцевим строком погашення до 14.08.2024 року.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 18000,00 грн, що визнано відповідачем і його представником у судовому засіданні. Відповідач, у свою чергу, не виконав належним чином умови кредитного договору.
Відповідно до розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №487200-КС-003 від 28.02.2024 року загальна сума заборгованості відповідача складає 41519,21 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту – 10682,17 грн; сума прострочених платежів по відсотках – 30337,56 грн, сума прострочених платежів за комісією – 499,48 грн (а.с. 12-16, 17).
За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.
У справі встановлено, що для підписання кредитного договору відповідачем було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Отже, кредитний договір підписано відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. 
Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов за кредитним договором, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Суд відхиляє посилання представника відповідача на ненадання позивачем первинної бухгалтерської документації на підтвердження наявності та розміру заборгованості. ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою та не відкриває своїм клієнтам рахунки, з якого можна було б сформувати виписку.
ОСОБА_1 не заперечував отримання ним кредиту у розмірі 18000,00 гривень за вказаним договором, а також не надав суду доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань у повному обсязі.
За таких обставин, враховуючи, що факти викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, наявні у матеріалах справи є допустимими доказами, які підтверджують наявність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Суд відхиляє посилання представника відповідача на безпідставність нарахування ТОВ «Бізнес Позика» комісії, оскільки можливість передбачення у договорі таких платежів прямо передбачена Законом України «Про споживче кредитування». Нарахування комісії передбачено договором про надання кредиту №487200-КС-003 від 28.02.2024 року і такий платіж є обов`язковим для відповідача.
При цьому суд не може погодитися із розміром заборгованості, який просить стягнути позивач з відповідача.
Як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку, ТОВ «Бізнес Позика» розраховувало заборгованість за процентами за весь період кредитування – з 28 лютого 2024 року по 14 серпня 2024 року за денними ставками, передбаченими договором: стандартною ставкою 2,0 % в день, зниженою процентною ставкою – 1,150125 % в день.
Разом з тим, 22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування».
Зокрема, ст. 8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5 %; протягом наступних 120 днів – 1,5 %. При цьому, згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Відтак, відповідно до вказаного Закону максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати: протягом перших 120 днів з дня набрання ним чинності, тобто, до 22 квітня 2024 року – 2,5 %; протягом наступних 120 днів з дня набрання ним чинності, тобто, до 20 серпня 2024 року – 1,5 %; починаючи з 241 дня з дня набрання ним чинності, тобто, з 21 серпня 2024 року, – 1 %.
Відповідно, ТОВ «Бізнес Позика» мало право на нарахування процентів за користування кредитом за період з 23 квітня 2024 року по 14 серпня 2024 року за денною ставкою 1,5 %, а не 2,0 %.
Таким чином, за розрахунком суду розмір процентів за користування кредитом, виходячи із залишку заборгованості за вказаний період – з 23 квітня 2024 року по 14 серпня 2024 року, виходячи із денної процентної ставки 1,5 % становить 18266,22 грн. Загальний розмір процентів за користування кредитом за весь період кредитування становить 24248,82 грн.
Вказаний розмір заборгованості за процентами відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Відтак, всього з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №487200-КС-003 від 28.02.2024 року в розмірі 35430,47 гривень, з яких: 10682,17 гривень – заборгованість за кредитом, 24248,82 гривень – заборгованість за процентами, 499,48 гривень – заборгованість по комісії. В іншій частині нарахована ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість стягненню не підлягає.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, беручи до уваги задоволення позовних вимог на 85,33 %, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2067,03 грн.
Керуючись ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 512, 526, 530, 610, 612, 625, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (місцезнаходження: 01133, м.Київ, бул.Лесі Українки, буд.26, оф.411, код ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за кредитним договором №487200-КС-003 від 28.02.2024 року у розмірі 35430 (тридцять п`ять тисяч чотириста тридцять) гривень 47 копійок, що складається з: сума прострочених платежів по тілу кредиту – 10682,17 грн; сума прострочених платежів по процентам – 24248,82 грн; сума прострочених платежів за комісією – 499,48 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (місцезнаходження: 01133, м.Київ, бул.Лесі Українки, буд.26, оф.411, код ЄДРПОУ 41084239) витрати на оплату судового збору у розмірі 2067 (дві тисячі шістдесят сім) гривень 03 копійки.
В іншій частині позову – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повне судове рішення складене 06 квітня 2026 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя           С.С. Тучков