ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/1114/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №163950030300 від 21.01.2026 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди його роботи з 05.10.1995 по 26.02.1996, з 01.07.1996 по 20.11.1996, з 24.03.1997 по 10.12.1997 та з 08.04.1998 по 18.05.2001 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.06.1986 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.01.2026 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позову зазначено, що 13.01.2026 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №163950030300 від 21.01.2026 у призначенні пенсії за віком позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, відповідач у своєму рішенні зазначив про не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача згідно його трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.06.1986, а саме: на території російської федерації з 05.10.1995 по 26.02.1996, з 01.07.1996 по 20.11.1996, з 24.03.1997 по 10.12.1997 з підстав припинення участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а також у фізичної особи підприємця (РНОКПП НОМЕР_2 ) з 08.04.1998 по 18.05.2001 з підстав відсутності відомостей у Реєстрі застрахованих осіб та відсутності трудового або цивільно-правового договору в матеріалах пенсійної справи. Позивач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Стислий зміст заперечень відповідача.
У наданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.

Заяви, клопотання учасників справи.
13.02.2026 до суду від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду.
23.02.2026 до суду від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 09.02.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 13.01.2026 звернувся до Горішньоплавнівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком. 
Так, пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій. 
З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи позивача в електронному вигляді було передано на розгляд відповідачу - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №163950030300 від 21.01.2026 у призначенні пенсії за віком позивачу було відмовлено.
У рішенні зазначено наступне:
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 13.01.2026.
Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вік заявника 60 років.
Необхідний страховий стаж - 32 роки.
Страховий стаж особи - 29 р. 05 м. 20 дн. 
До страхового стажу не зараховано згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 періоди роботи на території російської федерації з 05.10.1995 по 26.02.1996, з 01.07.1996 по 20.11.1996, з 24.03.1997 по 10.12.1997, оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав – учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення до загального страхового стажу зараховуються періоди по 31.12.1991. Період роботи у приватного підприємця згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 з 08.04.1998 по 18.05.2001 зараховано за даними сплати страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки відсутня інформація щодо реєстрації трудового договору в службі зайнятості, як було передбачено статтею 24-1 Кодексу Законів про працю України в редакції, що діяла на час трудових відносин, а також Трудовий або цивільно-правовий договір, на підставі якого заявник працював у ФОП, в матеріалах електронної пенсійної справи відсутній.
Висновок: відмовити в призначенні пенсії за віком позивачу у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 19.06.1986 позивач:
- з 05.10.1995 по 26.02.1996 працював у рф водієм ІІ класу;
- з 01.07.1996 по 20.11.1996 працював на тимчасовій роботі водієм І класу в Управлінні автомобільного транспорту №2 Мосенергострою (рф);
- з 24.03.1997 по 10.12.1997 працював водієм І класу у рф у філіалі № НОМЕР_3 Спеціального будівного управління;
- з 08.04.1998 по 18.05.2001 працював водієм І класу у приватного підприємця ОСОБА_2 .
У розрахунку стажу позивача, що є додатком до оспорюваного рішення, періоди роботи позивача в рф з 05.10.1995 по 26.02.1996, з 01.07.1996 по 20.11.1996, з 24.03.1997 по 10.12.1997 не зараховані; стосовно періоду роботи у приватного підприємця ОСОБА_2 з 08.04.1998 по 18.05.2001: не зараховано періоди з 08.04.1998 по 31.12.1998, 01.05.1999 по 31.05.1999, 01.07.1999 по 31.07.1999, з 01.12.1999 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 30.10.2000, 01.01.2001 по 18.05.2001.
Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №163950030300 від 21.01.2026 про відмову у призначенні пенсії протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон №1058-IV.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За змістом частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Відповідно до пункту 2.11. Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).
За приписами пункту 22 Порядку № 637, стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього срср і держав, з якими колишнім срср було укладено угоди про соціальне забезпечення, до укладення відповідних двосторонніх угод).
Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону № 1058-IV, у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).
Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць СНД і членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Згідно із статтею 6 Угоди, для встановлення права на пенсію громадянам держав учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-яких з цих держав, а також на території колишнього срср за час до набрання чинності Угодою. Розмір пенсії за Угодою обчислюють із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. Зарахування до страхового стажу періодів роботи з 1 січня 2004 року на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ
Щодо незарахування позивачу періодів роботи в росії з 05.10.1995 по 26.02.1996, з 01.07.1996 по 20.11.1996, 24.03.1997 по 10.12.1997 року, згідно з даними трудової книжки НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що згідно з даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 19.06.1986 позивач:
- з 05.10.1995 по 26.02.1996 працював у рф водієм ІІ класу;
- з 01.07.1996 по 20.11.1996 працював на тимчасовій роботі водієм І класу в Управлінні автомобільного транспорту №2 Мосенергострою (рф);
- з 24.03.1997 по 10.12.1997 працював водієм І класу у рф у філіалі № 1 Спеціального будівного управління.
У розрахунку стажу позивача, що є додатком до оспорюваного рішення, періоди роботи позивача в рф з 05.10.1995 по 26.02.1996, з 01.07.1996 по 20.11.1996, з 24.03.1997 по 10.12.1997 не зараховані.
Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону № 1058-IV, у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).
Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць СНД і членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Згідно із статтею 6 Угоди, для встановлення права на пенсію громадянам держав учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-яких з цих держав, а також на території колишнього срср за час до набрання чинності Угодою. Розмір пенсії за Угодою обчислюють із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. Зарахування до страхового стажу періодів роботи з 1 січня 2004 року на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність.
В Угоді між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 вказано, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», дата набрання законної сили 02.12.2022, згідно якої зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 № 639 "Про припинення дії Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" дію угоди від 14.01.1993 було припинено.
Отже, до 2022 року Україна як держава - учасниця міжнародних угод виконувала відповідні зобов`зання, у той час як згідно з трудовою книжкою позивача НОМЕР_4 від 10.06.2004, останній працював без перерв працював в росії з 10.06.2004 по 04.03.2022.
Тому, усі періоди роботи позивача до виходу України з міжнародних угод мають бути зараховані до страхового його стажу - періоди роботи в росії з 05.10.1995 по 26.02.1996, з 01.07.1996 по 20.11.1996, 24.03.1997 по 10.12.1997.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.01.2025 у справі № 620/3530/22.

Щодо незарахування деяких періодів роботи позивача з 08.04.1998 по 18.05.2001. 
Суд встановив, що згідно з даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 19.06.1986 позивач:
- з 08.04.1998 по 18.05.2001 працював водієм І класу у приватного підприємця ОСОБА_2 .
У розрахунку стажу позивача, що є додатком до оспорюваного рішення стосовно періоду роботи у приватного підприємця ОСОБА_2 з 08.04.1998 по 18.05.2001: не зараховано періоди з 08.04.1998 по 31.12.1998, 01.05.1999 по 31.05.1999, 01.07.1999 по 31.07.1999, з 01.12.1999 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 30.10.2000, 01.01.2001 по 18.05.2001.
У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №163950030300 від 21.01.2026 зазначено, що період роботи у приватного підприємця згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 з 08.04.1998 по 18.05.2001 зараховано за даними сплати страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки відсутня інформація щодо реєстрації трудового договору в службі зайнятості, як було передбачено статтею 24-1 Кодексу Законів про працю України в редакції, що діяла на час трудових відносин, а також Трудовий або цивільно-правовий договір, на підставі якого заявник працював у ФОП, в матеріалах електронної пенсійної справи відсутній.
Суд звертає увагу, зо згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а, відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII - основним документом, що підтверджує стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з аналізу зазначених норм вбачається, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, визначені пунктом 3 Порядку № 637.
Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків. Натомість вказані обставин доводяться з огляду на те, що період роботи має бути підтверджений належним та допустимим доказом, як то записом у трудовій книжці, наказом про прийняття на роботу, трудовим договором тощо.
Крім того, на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Суд встановив, що записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 19.06.1986 про прийняття та звільнення з роботи у спірний період з 08.04.1998 по 18.05.2001 містять дати прийому, звільнення з роботи, а також завірені печатками приватного підприємця ОСОБА_2 , не містять виправлень/підтирань, які б давали підстави для сумніву у їх правдивості.
Враховуючи наведене підлягає до зарахування позивачу до страхового стажу періоди роботи у приватного підприємця ОСОБА_2 з 08.04.1998 по 31.12.1998, 01.05.1999 по 31.05.1999, 01.07.1999 по 31.07.1999, з 01.12.1999 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 30.10.2000, 01.01.2001 по 18.05.2001.
Таким чином, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №163950030300 від 21.01.2026 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком винесено протиправно.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №163950030300 від 21.01.2026 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи у росії з 05.10.1995 по 26.02.1996, з 01.07.1996 по 20.11.1996, 24.03.1997 по 10.12.1997 та приватного підприємця ОСОБА_2 з 08.04.1998 по 31.12.1998, 01.05.1999 по 31.05.1999, 01.07.1999 по 31.07.1999, з 01.12.1999 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 30.10.2000, 01.01.2001 по 18.05.2001, та повторно розглянути заяву позивача від 13.01.2026 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Також суд звертає увагу, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача здійснювало ГУ ПФУ у Харківській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, а тому з урахуванням скасування вище зазначеного рішення, саме ГУ ПФУ в Харківській області повинно повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків даного судового рішення.
Отже, позов підлягає задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, при задоволенні позову позивача суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії (61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код ЄДРПОУ 14099344) – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №163950030300 від 21.01.2026 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у росії з 05.10.1995 по 26.02.1996, з 01.07.1996 по 20.11.1996, 24.03.1997 по 10.12.1997 та у приватного підприємця ОСОБА_2 з 08.04.1998 по 31.12.1998, 01.05.1999 по 31.05.1999, 01.07.1999 по 31.07.1999, з 01.12.1999 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 30.10.2000, 01.01.2001 по 18.05.2001, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.01.2026 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні та 96 коп).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В.І. Бевза