Справа № 712/3905/26
Провадження № 2-а/712/75/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді - Пироженко В.Д.
при секретарі - Каплі А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,-
У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови. 
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що він 18.02.1998 року військоволікарською комісією був визнаний "Непридатним до військової служби у мирний час". Цього ж дня постановлений на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що 14 січня 2026 приблизно о 12 год. 00 хв. він прямуючи на роботу, біля магазину " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", що по АДРЕСА_3 , упав та отримав травму. Після падіння відчув гострий біль у лівому плечі, який згодом ставав наростаючим. В цей час до нього підійшли особи у військовй формі, які представились військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 , також поряд з військовими знаходились і працівники поліції. Підозрюючи, що отримав серйозну травму, попросив працівників ТЦК викликати швидку або відвезти його до травмпункту, однак, вони доставили його до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 , що на АДРЕСА_2 , та відносно нього було складено протокол № F 3628468 про адміністрвтивне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а розгляд справи призначено на 17.01.2026 о 14 год. 00 хв. Цього ж дня (після 21:30) його під супроводом представників ТЦК доставлено до штатної ВЛК для проходження медичної комісії, рішенням якої, оформленого довідкою №2026-0114-2053-3106-3 від 15.01.2026, його визнано "Тимчасово непридатним" до 13.02.2026.
Згідно вказаної довідки йому з поміж іншого, встановлено діагноз: S42.20 – Закритий уламковий переломвеликого горбика лівої плечової кістки із зміщенням кісткових уламків. Больовий синдром. Тимчасове порушення. 
15.01.2026 приблизно о 10 год. 00 хв. йому вручили повістку про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 13.02.2026.
Згідно протоколу №F 3628468 від 14.01.2026 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, призначено розгляд справи про адміністративне правопорушення, однак, він повідомив представників ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що не зможе прибути на вказану дату, оскільки зараз буде їхати до лікувального закладу з метою отримання медичної допомоги після перелому плеча та оформлюватись на стаціонарне лікування.
В подальшому був госпіталізовний на стаціонарне лікування, де згідно виписки №1152 перебуав на стаціонарному лікуванні з 15.01.2026 до 23.01.2026.
17.01.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 винесено постанову №R 299763 про адміністративне правопорушення про притягненння його, до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 000 грн.
Як вбачається із постанови, дане діяння є порушенням вимог п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист", будучи визнаним непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час до набрання чинності цим Законом (04.05.2024), не пройшовши повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Отже, станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення, він перебував на стаціонарному лікуванні, та 21.01.2026, йому було проведене оперативне втручання (операція), що передбачало встановлення на переламану кістку титанової пластини на 9 гвинтах.
Позивач зазначає, що не пройшов повторний медичний огляд до 05.06.2024 за сімейними обставинами. Вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення.
Строк для притягнення його до адміністративної відповідальності в розумінні ст. 38 КУпАП сплинув та підлягає закриттю.
Крім того, матеріали справи не містять відомостей про надсилання або вручення повісток про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження військово-лікарської комісії, з чого випливає, що він не пройшовши ВЛК, порушень наведених вище норм Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та Порядку не вчиняв, оскільки відсутні належні та допустимі докази підтвердження його оповіщення про цей виклик для проходження військово-лікарської комісії.
Вважає, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення без нього, було порушено його право на захист, тому постанова є незаконною та підлягає скасуванню. 
Просить поновити строк на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №R 299763 від 17.01.2026. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №R 299763 від 17.01.2026 винесену начальником об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки відносно нього, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати, понесені на сплату судового збору.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.03.2026 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
02.04.2026 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 скерував до суду відзив на позов, в якому зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на обліку військовозобовязаних в ІНФОРМАЦІЯ_6 з 29.01.2004 року. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобовязаних та резервістів, 16.04.1999 року позивача було визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним до вісйьковї служби у воєнний час.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (3621-ІХ від 21.03.2024) установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електорнний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Положеннями нормативно-правових актів встановлено обовязок військовохзобовязаних громадян України проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби. Враховуючи, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію на підставі Указу Президента України № 64/2022 (734/2023), та № 69/2022 (735/2023), який діє і на сьогодні, військовозобов`язаний ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Через вказані обставини, в Реєстрі, шляхом елекктронної інформаційної взаємодії з Єдиною інформаційною системою МВС України було автоматично сформовано електронне подання № Е4166325 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Однак, до 05.06.2025 року вказані дії позивачем не було вчинено. Вважає, що зазначене підтверджує факт порушення позивачем в особливий період законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку, а саме п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ № 3621-ІХ. Отже в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
14.01. 2026 року ОСОБА_1 був доставлений працівниами поліції до ІНФОРМАЦІЯ_7 в порядку ст. 259 КУпАП, та складено протокол № F3628468. У позивача були відсутні зауваження до протоколу, поважних причин непроходження військово-лікарської комісії ні в протоколі, ні усно не вказав, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис позивача у протоколі. Вважає, що посилання позивача на те, що перед процедурою проходження медичного огляду, військовозобов`язаному направляється повістка не заслуговує на увагу, оскільки позивача притягнуто до адміністративної відповідальності не за неявку за повісткою, а за непроходження повторного медичного огляду у визначений законом строк. Доводи відповідача про те, що днем виявлення адміністративного правопорушення є 06.06.2025 є юридично неспроможними, штучними та такими, що суперечать прямому змісту ч. 9 ст. 38 КУпАП. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у наданому до суду відзиві просив відмовити в задоволенні позовних вимог та провести засідання без його участі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає наступне. 
Судом установлено, що згідно постанови № R 299763 від 17.01.2026 року про адміністративне правопорушення, винесеної ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 000 грн. за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме за непроходження повторного медичного огляду у визначений Законом строк.
Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (під час дії особливого періоду). 
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.
КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідальність за ст. 210-1 КУПАП настає у разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізіцію.
За ч. 3 вказаної статті настає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. 
Порядок організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затверджено Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487.
Відповідно до п.1 цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).
Відповідно до п.47 Порядку у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників - додаток 17 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:
- видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки;
- вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю);
- письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;
- забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.
Зазначений порядок містить форму повістки (додаток 11) та розпорядження (додаток 13), як вказано у п. 47 наказ (розпорядження).
У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. 
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній на дату виклику позивача до ТЦК) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Судом установлено, що підставою для притягнення позивача до відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови стало непроходження ним повторного медичного огляду у визначений Законом строк.
Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У постанові у справі № 522/12566/18 від 18 січня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема, висловився щодо початку притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 Кодексу.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Водночас статтею 268 КУпАП регламентовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Отже, за змістом наведених правових норм КУпАП притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням статті 284 КУпАП.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, визначає, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.
Приймаючи постанову 17.01.2026 року і кваліфікуючи порушення, вчинене позивачем під час дії особливого періоду, а саме непроходження ним повторного медичного огляду у визначений Законом строк, в порушення норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» орган, який розглянув справу, не врахував того факту, що 15.01.2026 року позивач був госпіталізований до Черкаської обласної лікарні на стаціонарне лікування, де згідно виписки № 1152 перебував на стаціонарному лікуванні з 15.01.2026 року по 23.01.2026 року, де йому було проведено оперативне втручання та встановлено на переламану кістку титанову пластину. 
Таким чином, судом встановлено поважні причини неприбуття позивача на розгляд адмінінстративної справи. При т аких обставинах суд вважає, що при розгляді адміністративної справи було порушено право позивача на його захист та справа розглянута без його участі. 
Крім того, як зазначає позивач, 14.01.2026 року позивач був, під супроводом представників ТЦК, доставлений до штатної ВЛК для проходження медичної комісії, рішенням якої, оформленого довідкою №2026-0114-2053-3106-3 від 15.01.2026, його визнано "Тимчасово непридатним" до 13.02.2026.
Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»), заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Таким чином, висновок про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є передчасним, а рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним. 
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно з ч. 3 ст. 78 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Таким чином, враховуючи, що дана постанова прийнята передчасно, а відповідачем не надано доказів щодо правомірності прийняття постанови, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Постільки позивач отримав копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності 14.03.2026 року, що підтверджується роздруківкою трекінгу, тому строк для звернення до суду пропущений з поважних причин та підлягає поновленню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Відповідно до квитанції, ОСОБА_1 сплачено на рахунок казначейства України судовий збір в сумі 1064 грн 96 коп, замість необхідної суми 665,60 грн. Тому з відповідача підлягає сума до стягнення 665,60 коп, решта суми 665,60 грн підлягає поверненню позивачу. 
Керуючись ст. ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № R299763 від 17.01.2026 року про притягнення до адмінінстративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень, провадження по справі закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 665,60 грн понесені судові витрати зі сплати судового збору..
Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України у Черкаській області (код ЄДРПОУ 37930566) здійснити повернення ОСОБА_1 665,60 грн зайво сплаченої суми судового збору, відповідно до квитанції ID:1813-3175-6636-1071 від 21.03.2026 року, сплаченого в АТ «ТАСКОМБАНК».
Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції. 

Головуючий:

Повний текст рішення складений 07.04.2026

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).