КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 357/6237/25 Головуючий у суді першої інстанції - Рижко Г.О.
Номер провадження № 22-ц/824/4889/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря - Марченко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Рижко Г.О., у місті Біла Церква, у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Горелик Євген Борисович, Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про припинення грошового зобов`язання шляхом взаємного зарахування однорідних грошових вимог,-
ВСТАНОВИВ:
В квітні 2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про припинення грошового зобов`язання шляхом взаємного зарахування однорідних грошових вимог на стадії виконання судових рішень, в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд: 
- припинити його грошові зобов`язання перед відповідачем шляхом взаємного зарахування обоюдних однорідних грошових вимог фізичних осіб між собою, на стадії виконання судових рішень, в частині стягнення грошових коштів за виконавчими листами, зокрема: - у сумі 177313,00 грн за виконавчим листом від 26 січня 2024 року № 2/357/511/23; - у сумі 9173,13 грн за виконавчим листом від 25 січня 2024 року № 2/357/511/23;
- визнати повністю погашеною його заборгованість перед відповідачем за виконавчими листами 26 січня 2024 року № 2/357/511/23 та від 25 січня 2024 року № 2/357/511/23;
- зобов`язати приватного виконавця Горелика Є.Б. закрити ВП № НОМЕР_1, а старшого державного виконавця Пилипенко Т.В. закрити ВП № НОМЕР_3, відкриті відносно нього, на підставі їх виконання шляхом взаємного зарахування грошових зобов`язань сторін;
- зобов`язати приватного виконавця Сидорчука А.А. у ВП № НОМЕР_2 здійснити перерахунок (зменшення) суми заборгованості відповідача перед ним на суму проведеного зарахування однорідних грошових вимог, з урахуванням вже стягнутих між сторонами коштів.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист від 11 грудня 2023 року №2/357/925/23, щодо стягнення з ОСОБА_1 317 798,29 грн на його користь. 
Разом з тим, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист від 25 січня 2024 року №2/357/511/23, щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 9173,13 грн (витрат судового збору, проведення експертизи, а також надання правничої допомоги). Крім того, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист від 26 січня 2024 року №2/357/511/23, щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 177 313,00 грн. Отже, встановлена судовими рішеннями загальна заборгованість відповідача перед ним перебільшує його заборгованість перед відповідачем. 
Відповідач ухиляється від виконання зобов`язань шляхом взаємного зарахування зустрічних однорідних вимог, чинить перепони шляхом постійної зміни приватних виконавців, об`єднання, а потім роз`єднання виконавчих проваджень, між приватними і державними виконавцями. 
Вказує, що через відкриття нових виконавчих проваджень його пенсійний рахунок постійно піддається арешту кожного із зміною виконавця. Він звертався до суду із окремою заявою про здійснення взаємного зарахування в межах виконавчих проваджень, проте судом було наголошено, що вимоги щодо зобов`язання приватних виконавців повинні розглядатися в порядку оскарження дій/бездіяльності. Тричі подані ним заяви до приватних виконавців про здійснення взаємного зарахування зустрічних однорідних вимог 04 грудня 2024 року, 21 січня 2025 року та 28 лютого 2025 року не були розглянуті, а жодної відповіді не надано. 
В результаті чого він був вимушений звернутися із скаргою на бездіяльність приватних виконавців та в межах скарги просив суд зобов`язати їх здійснити взаємне зарахування зустрічних грошових вимог між ним та відповідачем. 
Проте, судом було визначено, що зарахування зустрічних однорідних грошових вимог між сторонами виконавчих проваджень (у якому одна сторона Боржник, інша Стягувач, а у іншому навпаки) має відбуватись лише за окремим судовим рішенням, розглянутим у порядку позовного провадження. 
Так, на виконання вищевказаних судових рішень, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень від 28 жовтня 2024 року ВП НОМЕР_4 та ВП НОМЕР_5, щодо стягнення боргу з нього. Також, 28 жовтня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень ВП НОМЕР_4 та ВП НОМЕР_5 у зведене виконавче провадження ВП НОМЕР_6. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. від 04 березня 2025 року, постановлено про виведення виконавчого провадження ВП НОМЕР_4 із зведеного виконавчого провадження ВП НОМЕР_6 та повернення виконавчого документу стягувачу ( ОСОБА_1 ). Разом з тим, постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А., на підставі виконавчого листа від 11 грудня 2023 року №2/357/925/23 відкрито виконавче провадження від 25 листопада 2024 року ВП НОМЕР_7 щодо стягнення з ОСОБА_1 317 798,29 грн боргу на його користь , яке досі перебуває на виконанні у приватного виконавця Сидорчука А.А. 
Проте, повернуті приватним виконавцем Сидорчуком А.А. виконавчі листи: - від 25 січня 2024 року №2/357/511/23, щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 9173,13 грн витрат судового збору, проведення експертизи, а також надання правничої допомоги; - від 26 січня 2024 року №2/357/511/23, щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 177 313,00 грн суми основного боргу були умисно розподілені ОСОБА_1 , з метою створення йому перепон у здійсненні між ними зарахування зустрічних однорідних вимог та передані (відповідно) на виконання до БЦ ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) та приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Євгена Борисовича. 
В подальшому, 27 лютого 2025 року старшим державним виконавцем Білоцерківського ВДВС Пилипенко Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № НОМЕР_3, ідентифікатор 981501ЕД9БВГ), на підставі виконавчого листа №2/357/511/23, виданого 25 січня 2024 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 судових витрат у справі: 1773,13 грн - зі сплати судового збору; 2400 грн - за проведення експертизи, 5000 грн - за правничу допомогу, а всього у розмірі 9173,13 грн. 
За іншим виконавчим листом від 26 січня 2024 року №2/357/511/23, щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 177 313,00 грн (суми основного боргу) приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Гореликом Є.Б. відкрито від 04 березня 2025 року ВП НОМЕР_8. 
Зазначає, що заборгував перед ОСОБА_4 суму у розмірі 186 486,13 грн. Натомість, ОСОБА_4 , заборгувала йому суму у розмірі 317 798,29 грн. 
Таким чином, шляхом різниці зменшуваного та від`ємного, математичним обчисленням виходить: 317798,29-(177313,00+9173,13)=131312,16 грн. Тобто, заборгованість ОСОБА_1 перед ним (в частині стягнення грошових коштів між сторонами) становить 131 312,16 грн. 
Зауважує, що ще 20 лютого 2025 року повідомляв відповідача ОСОБА_1 офіційно (цінним листом з описом вкладення, квитанція АТ «Укрпошта» №0200255181156) про наміри реалізувати своє право на здійснення зарахування. За інформацією з офіційного сайту розділу трекінгу поштових відправлень національного оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта», відправлення за №0200255181156 від 20 лютого 2025 року вручено адресату 25 лютого 2025 року. Тобто, позивачем сумлінно дотримана процедура повідомлення відповідача щодо намірів проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, яка визначена ст. 601 ЦК України.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2025 року позов ОСОБА_3 - задоволено частково. Припинено грошове зобов`язання ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 в сумі 186 486,13 грн, встановлене рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2023 року у справі № 357/9177/22 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, зменшивши ОСОБА_1 грошове зобов`язання перед ОСОБА_3 , встановлене рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2023 року у справі № 357/1205/23 на суму припиненого грошового зобов`язання з урахуванням фактично стягнутих сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить суд скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували та давали можливість безспірно встановити розмір залишку заборгованості кожної зі сторін спору станом на момент розгляду справи. Відтак судом не встановлено однієї з обов`язкових умов зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме - відсутності спору щодо розміру зобов`язань.
Право на стягнення заборгованості, яке підтверджене судовим рішенням і видано виконавчий документ, який пред`явлений до виконання, повинне бути реалізоване у формах і у спосіб, встановлений законодавством про виконавче провадження. Отже, залік зустрічних однорідних вимог на цій стадії повинен здійснюватися винятково на підставах, і в порядку, визначених ЦПК України і Законом України «Про виконавче провадження».
Зазначає, що фактично стягнуті суми в судовому засіданні встановлені не були, що в подальшому зробить виконання оскаржуваного рішення суду неможливим.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не з`явилися. 
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
Позивач у справі ОСОБА_3 заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін, оскільки доводи, на які посилається апелянт не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків, викладених у рішенні суду. Вважає рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що за виконавчим листом № 2/357/511/23 від 26 січня 2024 року, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на виконання рішення суду від 03 травня 2023 року у справі № 357/9177/22, який знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А., ОСОБА_3 має сплатити на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 177 313,00 грн за 1/2 частину спільного автомобіля MITSUBISHI PAJERO та 1/2 частини причепу Лідер 810082 (ВП № НОМЕР_9 від 28 жовтня 2024 року) (а.с. 30-31).
За виконавчим листом № 2/357/511/23 від 25 січня 2024 року, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на виконання рішення суду від 03 травня 2023 року у справі № 357/9177/22, який знаходиться на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Білоцерківського ВДВС Пилипенко Т.В., ОСОБА_3 має сплатити на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 9173,13 грн, що складається з: судових витрат у справі: 1773,13 грн зі сплати судового збору, 2400,00 грн за проведення експертизи, 5000,00 грн за правничу допомогу (ВП № НОМЕР_3 від 27 лютого 2025 року) (а.с. 41-42).
Таким чином, загальний розмір грошового зобов`язання позивача перед відповідачем за рішенням суду складає 186 486,13 грн (177313,00 + 9173,13).
За виконавчим листом № 2/357/925/23 від 11 грудня 2023 року, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на виконання рішення суду від 19 липня 2023 року у справі № 357/1205/23, який знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А., ОСОБА_4 повинна сплатити на користь ОСОБА_3 грошові кошти за 1/2 частини у праві спільної часткової власності автомобіля марки TOYOTA CAMRY в сумі 320 500,00 грн та судові витрати по справі в сумі 3205,00 ГРН. Залишок заборгованості станом на момент подачі заяви становить 317798,29 грн (ВП № НОМЕР_2 від 25 листопада 2024 року) (а.с. 39-40).
Таким чином, загальний розмір грошового зобов`язання відповідача перед позивачем за рішенням суду на момент подання заяви на примусове виконання складав 317 798,29 грн.
Районним судом також було встановлено, що вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вказаними рішеннями суду є зустрічними, оскільки сторони одночасно являються боржником та кредитором по взаємним грошовим зобов`язанням; однорідними, бо стосуються відшкодування грошових коштів; безспірними, оскільки судовими рішеннями по вказаним справам визначені суми, які підлягають стягненню, а також строк виконання по зобов`язанням настав, бо судові рішення набрали законної сили.
На підставі викладеного суд першої інстанції виснував, що зарахування зустрічних грошових вимог є реалізацією справедливого балансу між інтересами сторін спору, які мають підтверджені судовим рішенням зобов`язання зі сплати на користь одне одного грошових коштів, та становитиме розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Також суд зазначив, що положення Закону України «Про виконавче провадження» не містить заборони щодо можливості виконання судового рішення шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконавчого провадження. Стаття 602 ЦК України також не містить обмежень щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання судового рішення.
Тому Білоцерківський міськрайонний суд прийшов до висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Крім того зазначив, шо у своєму первісному позові ОСОБА_3 заявив вимоги про припинення грошових зобов`язань позивача перед відповідачем шляхом взаємного зарахування обоюдних однорідних грошових вимог фізичних осіб між собою, на стадії виконання судових рішень, в частині стягнення грошових коштів за виконавчими листами, а також просив зобов`язати приватних та державних виконавців виконати судове рішення.
Відповідачем вказав ОСОБА_1 , а приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А., приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Є.Б., Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначив третіми особами.
21 липня 2025 року позивач, після відкриття провадження у справі, подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій приватні виконавці Сидорчук А.А., Горелик Є.Б. та Білоцерківський ВДВС також зазначені в процесуальному статусі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору (а.с. 123-126, 127-129).
Оскільки приватні виконавці та Білоцерківський ВДВС залучені до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог, процесуальний статус яких не змінювався протягом усього часу розгляду справи, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що не може покладати на них будь-які матеріально-правові обов`язки, а також встановлювати їх обов`язки чи захищати їх права, тому судом було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 .
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відповідає з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Зобов`язання може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, установлених цією статтею та за відсутності обставин, передбачених статтею 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.
Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину законодавство не передбачає. За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, у момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.
Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб.
Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому стягувач в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав. Ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань.
У постанові Верховного Суд від 29 грудня 2021 року у справі № 826/17678/15 зазначено, що зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки. Що ж до однорідності вимог, то вона визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.
Верховний Суд в низці судових рішень підкреслював умови, яким мають відповідати вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, зокрема, вони мають: 1) бути зустрічними (кредитор (стягувач) за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором (стягувачем) за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань із передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог поширюється на їхню правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (постанова від 31 січня 2020 року у справі № 1340/3649/18; постанова від 16 квітня 2019 року у справі № 911/483/18; постанова від 21 листопада 2018 у справі № 755/9929/15-ц).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2023 року у справі № 357/9177/22, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено. Поділено спільне майно подружжя шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 вартість 1/2 частини спільного автомобіля MITSUBISHI PAJERO, 2008 року випуску, тип кузова універсал-загальний, об`ємом 2477 куб см., у розмірі 171 730,00 грн та вартість 1/2 частини причепа Лідер 810082, сірого кольору, 2017 року випуску, тип: ПР-Бортовий-Загальний, у розмірі 5 583,00 грн, всього 177313,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у справі: 1 773,13 грн зі сплати судового збору, 2 400,00 грн за проведення експертизи, 5 000,00 грн за правничу допомогу, всього у розмірі 9 173,13 грн.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2023 року у справі № 357/1205/23, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частини у праві спільної часткової власності автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», 2017 року випуску, в розмірі 320 500,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі в сумі 3205,00 грн.
З метою примусового виконання виконавчого листа № 2/357/511/23 від 26 січня 2024 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 177 313,00 грн приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_9 від 28 жовтня 2024 року (а.с. 30-31).
28 жовтня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження (ВП № НОМЕР_9) (а.с. 36-37).
З метою примусового виконання виконавчого листа № 2/357/925/23 від 11 грудня 2023 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 317 798,29 грн приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 від 25 листопада 2024 року (а.с. 39-40).
27 лютого 2025 року старшим державним виконавцем Білоцерківського ВДВС Пилипенко Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № НОМЕР_3), підстава виконавчий лист № 2/357/511/23, виданий 25 січня 2024 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судових витрат у справі: 1773,13 грн зі сплати судового збору, 2400,00 грн за проведення експертизи, 5000,00 грн за правничу допомогу, а всього у розмірі 9173,13 грн (а.с. 41-42).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. від 04 березня 2025 року, постановлено про повернення виконавчого документу стягувачу (ВП № НОМЕР_9) (а.с. 45-46).
Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А. від 04 березня 2025 року (ВП № НОМЕР_9), постановлено про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження (а.с. 47-48).
Із матеріалів справи вбачається, що позивач тричі, 04 грудня 2024 року, 21 січня 2025 року та 28 лютого 2025 року звертався до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А. із заявами про взаємозалік стягнутих коштів (а.с. 16-18).
20 лютого 2025 року заява ОСОБА_3 про припинення зобов`язання шляхом взаємного зарахування обоюдних однорідних грошових вимог фізичних осіб між собою, у межах виконання судових рішень була направлена ОСОБА_1 , листом з описом вкладення № 0200255181156 (а.с. 19-23, 69) та отримана одержувачем 25 лютого 2025 року (а.с. 49-50). В даній заяві позивач просив зарахувати вимоги ОСОБА_1 до нього шляхом зменшення її заборгованості до суми 131 312,16 грн.
Окрім цього, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. здійснюються примусові заходи виконання виконавчого листа № 2/357/925/23 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 317 798,29 грн, шляхом опису, арешту, оцінки, реалізації трьох земельних ділянок боржника (ВП № НОМЕР_2) (а.с. 106-108).
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2025 року у справі № 357/3105/25 скаргу ОСОБА_3 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук А.А., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Горелик Є.Б., ОСОБА_4 на дії (бездіяльність) приватних виконавців залишено без задоволення (а.с. 51-68).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували та давали можливість безспірно встановити розмір залишку заборгованості кожної зі сторін спору станом на момент розгляду справи. Відтак судом не встановлено однієї з обов`язкових умов зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме - відсутності спору щодо розміру зобов`язань.
Право на стягнення заборгованості, яке підтверджене судовим рішенням і видано виконавчий документ, який пред`явлений до виконання, повинне бути реалізоване у формах і у спосіб, встановлений законодавством про виконавче провадження. Отже, залік зустрічних однорідних вимог на цій стадії повинен здійснюватися винятково на підставах, і в порядку, визначених ЦПК України і Законом України «Про виконавче провадження».
Зазначає, що фактично стягнуті суми в судовому засіданні встановлені не були, що в подальшому зробить виконання оскаржуваного рішення суду неможливим.
Проте апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що за виконавчим листом № 2/357/511/23 від 26 січня 2024 року, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на виконання рішення суду від 03 травня 2023 року у справі № 357/9177/22, який знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А., ОСОБА_3 має сплатити на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 177 313,00 грн за 1/2 частину спільного автомобіля MITSUBISHI PAJERO та 1/2 частини причепу Лідер 810082 (ВП № НОМЕР_9 від 28 жовтня 2024 року) (а.с. 30-31).
За виконавчим листом № 2/357/511/23 від 25 січня 2024 року, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на виконання рішення суду від 03 травня 2023 року у справі № 357/9177/22, який знаходиться на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Білоцерківського ВДВС Пилипенко Т.В., ОСОБА_3 має сплатити на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 9173,13 грн, що складається з: судових витрат у справі: 1773,13 грн зі сплати судового збору, 2400,00 грн за проведення експертизи, 5000,00 грн за правничу допомогу (ВП № НОМЕР_3 від 27 лютого 2025 року) (а.с. 41-42).
За виконавчим листом № 2/357/925/23 від 11 грудня 2023 року, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на виконання рішення суду від 19 липня 2023 року у справі № 357/1205/23, який знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А., ОСОБА_4 повинна сплатити на користь ОСОБА_3 грошові кошти за 1/2 частини у праві спільної часткової власності автомобіля марки TOYOTA CAMRY в сумі 320 500,00 грн та судові витрати по справі в сумі 3205,00. Залишок заборгованості станом на момент подачі заяви становить 317 798,29 грн (ВП № НОМЕР_2 від 25 листопада 2024 року) (а.с. 39-40).
Таким чином, загальний розмір грошового зобов`язання позивача перед відповідачем за рішенням суду відповідно до ВП № НОМЕР_9 від 28 жовтня 2024 року та ВП № НОМЕР_3 від 27 лютого 2025 року складає 186486,13 грн (177313,00 + 9173,13), а загальний розмір грошового зобов`язання відповідача перед позивачем за рішенням суду на момент подання заяви на примусове виконання відповідно до ВП № НОМЕР_2 від 25 листопада 2024 року складає 317 798,29 грн.
На підставі викладеного, безспірно встановлений розмір залишку заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції становив 131 312, 16 грн (317 798,29 грн - 186 486,13 грн).
Доказів на підтвердження зворотного ні відповідачем, яка є стороною вище зазначених виконавчих проваджень, ні її представником до суду подано не було, а судом при розгляді вказаної справи також не встановлено. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вказаними рішеннями суду є зустрічними, оскільки сторони одночасно являються боржником та кредитором по взаємним грошовим зобов`язанням; однорідними, бо стосуються відшкодування грошових коштів; безспірними, оскільки судовими рішеннями по вказаним справам визначені суми, які підлягають стягненню, а також строк виконання по зобов`язанням настав, бо судові рішення набрали законної сили.
Зарахування зустрічних грошових вимог є реалізацією справедливого балансу між інтересами сторін спору, які мають підтверджені судовим рішенням зобов`язання зі сплати на користь одне одного грошових коштів, та становитиме розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що залік зустрічних однорідних вимог на цій стадії повинен здійснюватися винятково на підставах, і в порядку, визначених ЦПК України і Законом України «Про виконавче провадження» не знайшло свого фактичного підтвердження, оскільки положення Закону України «Про виконавче провадження» не містить заборони щодо можливості виконання судового рішення шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконавчого провадження. Стаття 602 ЦК України також не містить обмежень щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання судового рішення.
Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2025 року, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови виготовлено 12 березня 2026 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський
Судді : Т.Ц.Кашперська
В.О.Фінагеєв