ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

06 квітня 2026 року	Справа №160/799/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу №160/799/26 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20А, код ЄДРПОУ: 40108866) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
14 січня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі – відповідач), що надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій просить суд:
- визнати протиправними та скасувати наказ начальника ГУНП в Дніпропетровській області генерала поліції 3-го рангу О.Ганжа від 25.11.2025 №2610к про застосування до інспектора роти №5 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (0151360) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції;
- визнати протиправними та скасувати наказ начальника ГУНП в Дніпропетровській області генерала поліції 3-го рангу О.Ганжа від 01.12.2025 №1710о/с про звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) інспектора роти №5 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (0151360);
- поновити ОСОБА_3 на службі в званні старшого лейтенанта поліції (номер жетона 0151360), в Національній поліції України на посаді інспектора роти №5 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області з 01 грудня 2025 року;
- стягнути Головного управління національної поліції в Дніпропетровській на мою корить ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 грудня 2025 року по день фактичного поновлення на службі, судові витрати та витрати на правову допомогу адвоката;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 в званні старшого лейтенанта поліції (номер жетона 0151360, в Національній поліції України на посаді інспектора роти №5 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць;
- зобов`язати відповідача Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області самостійно здійснити нарахування та виплату позивачу ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2025 року по день поновлення його на посаді.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність звільнення позивача зі служби в Національній поліції. Позивач зазначає, що під час службового розслідування усі відповідні факти перевірені не були, дисциплінарна комісія не з`ясовувала, виконання яких саме завдань могло бути зірвано в зв`язку з критичним психоемоційним станом позивача та в чому саме конкретно проявлявся цей стан і які мав наслідки. У висновку службового розслідування зазначено, що до психологів (психіатрів) за відповідною допомогою позивач начебто не звертався, що спростовується відеозаписом доведення наказу та зафіксованими на ньому поясненнями начальника відділу психологічного забезпечення управління кадрового забезпечення ДПОП «ОШБ» Лють» НПУ ОСОБА_5 про те, що нею особисто та штатними психологами здійснювався супровід позивача. Дисциплінарна комісія зробила висновок, що старший лейтенант поліції ОСОБА_6 невиконанням бойового наказу, начебто поставив під загрозу виконання бойового завдання, а також життя та здоров`я особового складу зведеного підрозділу «КОРД», залученого до реалізації цього завдання. Проте загроза невиконання таких бойових завдань існувала і в зв`язку з його критичним психоемоційним станом, який міг призвести до зриву виконання «деяких завдань» за зафіксованими на відеозаписі поясненнями начальника відділу психологічного забезпечення управління кадрового забезпечення ДПОП «ОШБ» Лють» НПУ ОСОБА_7 . Крім того, у висновку службового розслідування зазначено, що через відмову позивач група була залучена до виконання завдань у неповному складі, що начебто суттєво вплинуло на ефективність виконання завдань. Однак відсутні докази того, що група виконувала завдання не в повному складі та що це вплинуло на ефективність виконання завдань. У висновку не зазначено в чому конкретно виразилась неефективність групи при виконанні спеціального бойового завдання та чим це підтверджено. Отже, просить суд задовольнити позов та скасувати 
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/799/26 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені, та усунути недоліки позовної заяви.
29 січня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». До клопотання долучено довідку про розмір грошового забезпечення позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/799/26, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження). Задоволено клопотання про витребування доказів та витребувано від відповідача належним чином завіренні копії документів. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про виклик свідка у справі №160/799/26 відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової експертизи в адміністративній справі №160/799/26 відмовлено повністю.
17 лютого 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що позивачем вчинено дисциплінарне правопорушення, за яке до нього у встановленому законодавством порядку застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. 
До відзиву долучено фіскальний чек про направлення позивачу документів (4900002618023). Згідно трекінгу поштових відправлень на веб-сайті «https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html» поштове відправлення отримано адресатом 25.02.2026 року. 
Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався. 
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
14 жовтня 2016 року позивач склав присягу працівника поліції. 
Наказом відповідача від 19.06.2024 року №613 о/с позивача призначено на посаду інспектора роти №5 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький). 
04 листопада 2025 року до відповідача надійшов рапорт т.в.о. командира ППОП «КОРД», яким повідомлено що 10.10.2025 року позивач відмовився виконувати наказ, запитано дозвіл на проведення службового розслідування. 
Наказом відповідача від 06.11.2025 року №2614 призначено службове розслідування за рапортом т.в.о. командира ППОП «КОРД» від 04.11.2025 року.
В рамках службового розслідування ЗП «КОРД» складав інформаційну довідку від 10.11.2025 року №529, в якій викладено відомості щодо обставин оголошення позивачу наказу та його відмови від виконання такого наказу. Також згідно цієї довідки в подальшому позивач підтвердив свою відмову від виконання наказу особистим підписом у відомості про ознайомлення з відповідним наказом. Разом з цим вказано, що своїми діями позивач грубо порушив вимоги службової дисципліни, законні накази керівництва та Статутні положення, чим поставив під безпосередню загрозу: 
- тимчасове та повне виконання визначеного бойового завдання;
- життя і здоров`я поліцейських зведеного підрозділу «КОРД», які діяли в умовах підвищеної небезпеки. 
Позивач невиконанням бойового наказу поставив під загрозу виконання бойового завдання, а також життя та здоров`я особового складу ЗП «КОРД», залученого до реалізації цього завдання. Через його відмову група була залучена до виконання завдання у неповному складі, що суттєво вплинуло на ефективність виконання завдання. 
Згідно службової характеристики позивача від 12.11.2025 року він останнім часом став зневажливо ставитись до виконання своїх функціональних обов`язків, перестав якісно та своєчасно вирішувати службові завдання та виконувати покладені на нього службові обов`язки. До виконання посадових обов`язків став відноситься байдуже. При виконанні поставлених завдань розумну ініціативу не проявляє. Не достатньо працює над підвищенням свого професійного рівня. 
Згідно листа відповідача від 11.11.2025 року №260015-2025 позивач в період з 09.10.2025 року по 11.11.2025 року в стані непрацездатності не перебував. 
13 листопада 2025 року складено висновок про результати службового розслідування за рапортом т.в.о. командира ППОП «КОРД» від 04.11.2025 року (далі – Висновок). Запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. 
Згідно Висновку позивача з 03.10.2025 року включено до складу підрозділу для виконання бойових завдань. В подальшому, наказом від 09.10.2025 року позивача включено та задіяно до бойового завдання. В цей день підполковником поліції ОСОБА_8 з 14:08 год до 14:26 год позивачу доведено зміст та вимоги наказу від 09.10.2025 року. Після цього позивач повідомив, що наказ йому зрозумілий, однак виконувати його він відмовляється, пославшись на стан свого екіпірування (мокре), а також через те, що подав рапорт на звільнення. Присутня начальник відділу психологічного забезпечення та лікар відділу лікувально-евакуаційного забезпечення не виявили у позивача протипоказань до виконання бойового (спеціального) завдання. Факт доведення наказу та відмову у його виконанні зафіксовано відеореєстратором. 
Згідно рапорту інспектору взводу №1 роти №1 ППОП «КОРД» Миколи Хотлубея підтверджено вищевказані обставини. 
Відповідно до відомості про ознайомлення з наказом ЗП «КОРД» від 09.10.2025 року №619ДСК в наявності підпис позивача, позначка про ознайомлення 10.10.2025 року та примітка «не згоден». 
Відповідно до відомості ознайомлення щодо проведення заходів доведених на плануванні, з метою виконання бойового (спеціального) завдання, визначеного наказом командира ЗП «КОРД» позивачу відповідне доведено 10.10.2025 року. 
В ході службового розслідування листом від ЗП «КОРД» від 10.11.2025 року №529 повідомлено, що будь-які підтверджуючі медичні (психологічні) документи, які б звільняли позивача від виконання службових (функціональних) обов`язків або обмежували б навантаження, позивач не надав, до медичних закладів, лікарів, психологів (психіатрів) за відповідною допомогою не звертався, на амбулаторному або стаціонарному лікуванні на момент оголошення наказу не перебував, звільнень від фізичних навантажень не має. 
Згідно інформації начальника відділу психологічного забезпечення позивач за своїми морально-психологічними станом здатен виконувати спеціальні бойові завдання. 
Також в тексті Висновку відтворено зміст відеозапису з фіксацією обставин доведення позивачу наказу та його відмови від виконання такого наказу, відтворено пояснення інших присутніх осіб. 
Згідно пояснень ОСОБА_9 від 11.11.2025 року, яка займає посаду начальника відділу психологічного забезпечення управління кадрового забезпечення, 10.10.2025 року вона була присутня під час доведення наказу від 09.10.2025 року №619ДСК, підтвердила виклад обставин згідно раніше дослідженого Висновку. Також повідомлено, що з позивачем проводилася робота особисто ОСОБА_9 та штатним психологом, здійснювався постійний психологічний супровід (26.04.2025 року, 16.08.2025 року, 17.08.2025 року, 18.08.2025 року, 26.09.2025 року, 27.09.2025 року, 09.10.2025 року). Морально-психологічний стан (09.10.2025 року) критичний. За результатами дослідження морально-психологічного стану оцінюється як критичний, що може призводити до зриву окремих завдань, однак не впливає на загальний емоційний стан. Водночас виявлено низький рівень окремих об`єктивних та суб`єктивних та суб`єктивних чинників, на які рекомендовано звернути додаткову увагу. Даний поліцейського здатен до виконання бойового (спеціального) завдання. Згідно з висновками, за своїм морально-психологічним станом позивач здатний до виконання поставленого бойового (спеціального) завдання. 
Згідно пояснень позивача від 12.11.2025 року позивач підтвердив виклад обставин згідно Висновку. 
Згідно пояснень ОСОБА_10 від 12.11.2025 року, який займає посаду заступника командира ППОП «КОРД» підтверджено виклад обставин згідно Висновку. 
Згідно пояснень ОСОБА_11 від 12.11.2025 року, який займає посаду заступника командира взводу №1 роти №4 ППОП «КОРД» підтверджено виклад обставин згідно Висновку. 
Згідно пояснень ОСОБА_12 від 12.11.2025 року, який займає посаду заступника начальника відділу психологічного забезпечення управління домедичної та медичної допомоги («медична рота») – лікаря відділу лікувально-евакуаційного забезпечення підтверджено виклад обставин згідно Висновку. 
Згідно пояснень ОСОБА_13 від 12.11.2025 року, який займає посаду старшого інспектора відділення тактико-спеціальної підготовки ППОП «КОРД» підтверджено виклад обставин згідно Висновку. 
Згідно пояснень ОСОБА_8 від 12.11.2025 року, який займає посаду командира роти №5 ППОП «КОРД» підтверджено виклад обставин згідно Висновку. 
Згідно пояснень ОСОБА_14 від 12.11.2025 року, який займає посаду старшого інспектора відділення тактико-спеціальної підготовки ППОП «КОРД» підтверджено виклад обставин згідно Висновку.
В Акті про перегляд відеофайлу « 0000000_00000020251010140840_0003» (з портативного відеореєстратора «Tescar BDC-43-GWCP») від 12.11.2025 року щосекундно відображено перебіг обставин, вказаний раніше при дослідженні Висновку. 
До суду надано і безпосередньо диск з відеофайлом « 0000000_00000020251010140840_0003» тривалістю 17 хв 39 секунд. На відеозаписі зафіксовані обставини згідно Висновку, повністю підтверджуючи його виклад. 
Наказом відповідача від 25.11.2025 року №2610-к до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, пунктів 1, 4 частини 3 статті 1 та частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ, підпунктів 2, 4 пункту 1 та підпунктів 2, 4 пункту 3 розділу II Посадової інструкції інспектора роти №5 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області, затвердженої 10.12.2024 року, що виразилося у безпідставній відмові 10.10.2025 року від виконання наказу від 09.10.2025 року №619ДСК. 
Наказом відповідача від 01.12.2025 року №1710 о/с позивача звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII.
Вважаючи своє звільнення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон №580-VIII.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 3 Закону №580-VIII).
Частиною 3 ст. 11 Закону №580-VIII передбачено, що рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.
Згідно ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Приписам ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).
За визначенням, що міститься у частині першій статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
За змістом частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).
Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Частинами першою-четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану визначено у розділі V Дисциплінарного статуту.
За ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Відповідно до частини першої статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Згідно ч. 1-4 ст. 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.
У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.
За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.
Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.
Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.
Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.
Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.
Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.
Від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.
За змістом частин першої, другої статті 28 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
За приписами статті 30 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.
Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.
Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893). 
Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування (пункт 1 розділу І Порядку № 893). 
За змістом пункту 1 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків. 
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку. 
Пунктом 13 розділу V Порядку № 893 передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування. 
Згідно з пунктом 17 розділу V Порядку № 893 факт відмови поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб від надання пояснень фіксується шляхом складення акта про відмову надати пояснення. 
За змістом пункту 1 розділу VІІ Порядку у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. 
Порядок організації системи психологічного забезпечення поліцейських, працівників Національної поліції України та курсантів (слухачів) закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2019 року №88 (далі – Порядок №88). 
Згідно п. 4 розділу ІІ Порядку №88 відповідно до завдань системи психологічного забезпечення проведення психологічних заходів в органах і підрозділах Національної поліції України здійснюють психологи поліції, а у ЗВО - психологи ЗВО. Психологи поліції та психологи ЗВО забезпечують якісне, результативне, ефективне проведення психологічних заходів, ведення обліку отриманої інформації психологічного змісту, подання звітної інформації керівникам підрозділів психологічного забезпечення.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
При відкритті провадження судом досліджувалося питання дотримання позивачем строку звернення до суду. 
Судом встановлено, що спірні накази позивачу направлялися листами №4901807404832 та №4901807415605, які позивачем не отримані та повернулися відправнику. 
Отже, строк звернення до суду належить обчислювати виходячи з твердження представника позивача про отримання ним спірних наказів 05.01.2026 року згідно наданого позивачем скріншоту з електронної пошти, в зв`язку з чим такий строк не пропущений. 
Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне. 
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Як висновується з аналізу нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 22.11.2023 року у справі №480/2696/22. 
Порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 16.11.2023 року у справі №600/1876/22-а.
Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 31.08.2023 року у справі №260/749/20
Службова дисципліна полягає у дотриманні (виконанні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного поліцейського, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників. Обов`язок дотримуватися етичних, правових і службово-дисциплінарних норм поведінки, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування. Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 460/5545/20.
Частина друга ст. 19 Закону №580-VIII є бланкетною нормою права та відсилає до Дисциплінарного статуту щодо питань підстав та порядку притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності.
Статті 12, 13 Дисциплінарного статуту, а також інші його положення, створюють систему правового регулювання, за змістом якої дисциплінарне стягнення накладається за вчинення дисциплінарного проступку, види якого не визначені, а його визначення надано змістовно. 
Відповідно, в цій справі суду первинно належить встановити чи була поведінка позивача дисциплінарним порушенням. 
Діяння позивача визначено в наказі відповідача від 25.11.2025 року №2610к наступним чином: 
1) безпідставна відмова 10.10.2025 року від виконання наказу ЗП «КОРД» від 09.10.2025 року №619ДСК щодо здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії проти України. 
При цьому відповідачем визначено, що цими діями порушено наступні нормативні положення: 
1) п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII (поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва);
2) Присяга працівника поліції;
3) п. 1, 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту (Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону);
3) ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту (поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика);
4) пп. 2, 4 п. 1, пп. 2, 4 п. 3 розділу ІІ Посадової інструкції інспектора роти №5 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, що передбачає: 
Основними завданнями інспектора роти є: 
- участь у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України, в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, зокрема шляхом виконання бойових наказів та розпоряджень, які надані уповноваженими посадовими особами та бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), спеціальних та технічних засобів відповідно до законодавства України (пп. 2 п. 1);
- виконання бойових завдань з відсічі збройної агресії, проведення штурмових, контр-диверсійних та пошуково-фільтраційних заходів (пп. 4 п. 1);
Інспектор роти зобов`язаний: 
- знати та неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, бути вірним Присязі працівника поліції, мужньо і вправно служити народу України;
- безумовно виконувати накази прямих керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону. 
Передусім суд вважає за необхідне оцінити доводи самого позивача, наведені у позовній заяві.
Позивач вказував, що не встановлено виконання яких саме завдань могло бути зірвано та в чому конкретно проявлявся критичний стан позивача, які він мав наслідки. 
Водночас, згідно наказу від 25.11.2025 року №2610к до позивача не застосовано дисциплінарне стягнення за ризик зриву будь-яких завдань. Порушення визначено виключно як «безпідставна відмова від виконання наказу», незалежно від наслідків такої відмови. Тобто, такі наслідки в провину позивачу не ставились, а тому встановлення та підтвердження таких наслідків не є обов`язковим.
Щодо оцінки стану позивача суд зазначає, що суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. 
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.02.2022 року у справі №160/7153/20. 
Тобто, суд (ані безпосередньо, ані в ході судового розгляду шляхом оцінки доказів, в т.ч. результатів судових експертиз) не надає власну психологічну оцінку певному стану позивача, натомість може оцінити правильність врахування такого стану відповідачем в процедурному аспекті. 
З наданих доказів судом встановлено, що під час відмови позивача від виконання наказу на місці була присутня начальник відділу психологічного забезпечення ОСОБА_9 . Оцінюючи конкретний стан позивача як уповноважена особа з компетенцією щодо висновків про психологічний стан позивача, ОСОБА_9 однозначно вказала: «за станом здоров`я може виконувати поставлене бойове завдання» та «за своїм морально-психологічним станом … здатний до виконання поставленого бойового (спеціального) завдання». 
Таким чином, стан позивача оцінено уповноваженою особою та на предмет того чи дозволяє він виконати конкретний наказ, згідно таких висновків позивач придатний до виконання наказу. В підсумку, саме за невиконання такого наказу до позивача застосовано дисциплінарне стягнення. В іншій частині психологічний стан позивача не має значення для вирішення цього спору (в частині, що стосується не здатності виконати конкретний наказ, а в цілому). Оскільки спір виник виключно щодо виконання наказу і саме щодо психологічної придатності позивача до виконання такого наказу наявний висновок уповноваженої особи. Порушень процедури при здійсненні такого висновку не встановлено (уповноважена особа безпосередньо присутня на місці, займає відповідну посаду, врахувала попередні огляди позивача та зробила компетентний висновок у медичній сфері). 
Отже, цей аргумент позивача судом відхилено. 
Позивач також згадував інші обставини, які вбачав суперечливими або недійсними (твердження про те, що він незвертався до психолога, залучення групи до виконання завдань у неповному складі і вплив на її ефективність і тд), однак всі ці обставини не є такими, що зумовили прийняття спірних наказів. Суд повторює, що позивача притягнуто до відповідальності за невиконання наказу. На місці віддання наказу уповноважена особа оцінила в сукупності стан позивача та підтвердила його здатність виконати наказ, в зв`язку з чим як обставини до віддання наказу, так і обставини після віддання наказу не підтверджують і не спростовують, а тому і не впливають на факт невиконання позивачем наказу, попри його придатність до такого виконання. 
Також позивач посилався на застосування дисциплінарних стягнень в порядку зростання. 
З цього питання суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції
Вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою.
Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.
Отже, повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.11.2023 року у справі №420/14443/22, від 12.11.2025 року у справ №120/6919/24.
Тобто, звільнення позивача першим дисциплінарним стягненням саме по собі не є протиправним та не порушує вимог законодавства. Отже, цей аргумент позивача судом відхилено. 
Позивач зазначав, що він повідомив причини неможливості виконання наказу. Водночас, подання рапорту про звільнення автоматично саме по собі не звільняє позивача він обов`язку виконувати віддані йому накази з огляду на те, що зміни в правовому статусі позивача як працівника поліції можуть виникнути лише за результатом розгляду такого рапорту. Іншими словами, оскільки позивача на момент віддання йому наказу та невиконання такого наказу ще не було звільнено, самі по собі обставини подання рапорту про звільнення не впливають на правомірність поведінки відповідача в даній справі, в т.ч. не є виправдувальною обставиною для невиконання наказу. 
Таким же чином суд оцінює і посилання на стан спорядження позивача, адже сам позивач при відмові виконати наказ не заперечив того, що відповідна обставина унеможливлює його виконання. Таке твердження в цілому є припущенням на майбутнє, взаємозв`язок відповідних обставин підлягає окремому доведенню. 
Слід також зауважити, що згідно ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій. 
Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.
Позивач вказував, що не отримано письмовий висновок штатного психолога, однак отримання саме письмового висновку не передбачено жодним нормативно-правовим актом, а висновок уповноваженої особи щодо оцінки психологічного стану позивача за обставин даної справи існував, є зафіксованим на відео та підтверджується поясненнями присутніх осіб, в т.ч. самої уповноваженої особи. 
Позивач також зазначав, що повідомлення про неможливість виконання наказу з причин, пов`язаних з психоемоційним станом позивача, вимагали перевірки відповідного стану. Водночас, відмова позивача виконати наказ не обумовлена його психологічним станом згідно озвучених самим позивачем обставин. Більш того, психологічний стан позивача саме для виконання конкретного наказу оцінено уповноваженою особою та підтверджено придатність позивача для виконання саме цього наказу.
Позивач вказував, що необхідно було провести його тестування та обстеження, однак відповідний обов`язок Порядком №88 або іншим нормативно-правовим актом не передбачений, а психологічний стан позивача оцінено уповноваженою особою як такий, що дозволяє виконати завдання. 
Як наслідок, позивач безпідставно стверджував, що необхідно було встановити його психоемоційний стан, оскільки такий стан було встановлено і визначено як такий, що дозволяє виконати поставлений наказ. 
В решті позовна заява стосується похідних позовних вимог, повторного висловлення тих самих доводів в іншій формі, а також цитування загальних положень законодавства та судової практики. 
Отже, усі доводи позивача судом розглянуто та відхилено. 
З огляду на принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи судом самостійно оцінено усі наявні у справі докази на предмет їх достовірності та достатності, в зв`язку з чим констатується, що в своїй сукупності вони належним чином підтверджують вчинення позивачем дисциплінарного проступку. 
Також суд звертає увагу на те, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття».
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.09.2024 року у справі №640/21435/22.
Суд констатує, що в межах проведення службового розслідування відсутні будь-які порушення, які могли б бути оцінені як істотні. Також при оформленні наказу відповідача від 25.11.2025 року №2610к відсутні порушення, які могли б бути визнані істотними. Поставленому позивачу у провину діянню наведено вірний юридичний еквівалент (вказано порушену норму права). 
Отже, позивач дійсно вчинив відповідні дії та порушив ними норми права, згадані в наказі відповідача від 25.11.2025 року №2610к. 
Суд звертає увагу на те, що слід розглядати такий спір та надавати оцінку правомірності/протиправності дій поліцейського у більш широкому тлумаченні «вчинення діяння, несумісне з його посадою», оскільки, за висновком відповідача, позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
При цьому, суд зауважує, що вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.03.2024 року у справі №420/3952/20.
Також судом в ході судового розгляду враховано докази з грифом «для службового користування», надані відповідачем: бланки реєстрації психологічної бесіди/консультації, бланк спостережень, карта психологічного супроводження працівника поліції №819. 
Судом з власної ініціативи перевірено усі інші аспекти процедури проведення службового розслідування, а також надано правову оцінку усім аспектам притягнення позивача до відповідальності, при цьому судом не встановлено порушень відповідних положень законодавства.
З урахуванням висновків суду в даній справі суд констатує, що обране дисциплінарне стягнення є повною мірою виправданим, пропорційним та розумним відносно вчинених позивачем діянь, в т.ч. зважаючи на значну кількість таких порушень, їх характер та зміст, отже наказ начальника ГУНП в Дніпропетровській області генерала поліції 3-го рангу О.Ганжа від 25.11.2025 №2610к про застосування до інспектора роти №5 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0151360) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції та наказ начальника ГУНП в Дніпропетровській області генерала поліції 3-го рангу О.Ганжа від 01.12.2025 №1710о/с про звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) інспектора роти №5 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0151360) є правомірними, отже в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Позовні вимоги щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку мають похідний характер, в зв`язку з чим у їх задоволенні також належить відмовити. 
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
Щодо судових витрат.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні, також позивач звільнений від сплати судового збору щодо частини позовних вимог.
У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відрядженні, рішення ухвалене в перший робочий день судді.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко