Справа №766/10289/24
н/п 1-кп/766/2228/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №22022230000000189 від 06.06.2022 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кіровоград (на теперішній час – Кропивницький), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, -

в с т а н о в и в:

I.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_6 , будучи громадянином України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше травня місяця 2022 року, знаходячись у тимчасово окупованому м. Херсоні Херсонської області, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що місто перебуває під окупацією збройних формувань російської федерації та країною-агресором незаконно створено на території м. Херсон та Херсонської області «окупаційну ВГА Херсонской области», діючи умисно, з метою завдання шкоди Україні, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно погодився підтримати вищевказане незаконне рішення щодо створення «государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога» шляхом добровільного виконання обов`язків директора «ГУП «Херсонская железная дорога» та проведення інвентаризації і передачу окупаційній адміністрації держави- агресора активів належних відокремленому структурному підрозділу Херсонська дирекція залізничних перевезень Одеської залізничної дороги акціонерного товариства «Українська залізнична дорога» (код ЄДРПОУ 25929263), на цей час регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця».
Крім того, відповідно до п. 2 «Постановления председателя Совета Министров – Председателя Правительства Военной гражданской администрации Херсонской области ОСОБА_7 №20 от 31.08.2022 – для получения права на осуществления хозяйственной деятельности юридическим лицам- предпринимателям необходимо встать на учет в Налоговой службе Херсонской области в срок до 01.10.2022».
ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою завдання шкоди Україні, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно погодився підтримати вищевказане незаконне рішення окупаційного органу влади та вжив заходів до реєстрації очолюваного ним товариства «ГУП «Херсонская железная дорога», створеного на матеріально-технічній базі відокремленого структурного підрозділу Херсонська дирекція залізничних перевезень Одеської залізничної дороги акціонерного товариства «Українська залізнична дорога», на цей час регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця, в незаконно створених окупаційною владою податкових органах на території Херсонської області.
Також ОСОБА_6 , перебуваючи на займаній посаді та продовжуючи вчиняти суспільно-небезпечні дії з метою пособництву окупаційній адміністрації державі-агресору та з метою завдання шкоди Україні, на виконання указу так званого «голови військово - цивільної адміністрації Херсонської області № 027-р від 23.05.2022, яким затверджено на території Херсонської області обіг національної валюти держави-агресора рф російського рубля, проведення безготівкових операцій суб?єктами господарювання в російських рублях та конвертацію української гривні в російський рубль, забезпечив організацію видачі заробітної плати працівникам та званого «государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога» у валюті держави-агресора рф - російському рублі, чим підтримав рішення окупаційної адміністрації держави-агресора рф щодо введення в обіг грошової одиниці на окупованій території для інтеграції в банківську систему російської федерації.
ОСОБА_6 , перебуваючи на займаній посаді та продовжуючи вчиняти суспільно-небезпечні дії з метою пособництву окупаційній адміністрації державі-агресору, вжив заходів до уніфікації нормативів «государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога» з нормативами і стандартами залізничних доріг російської федерації, в тому числі в сфері ділової репутації і протидії корупції, на виконання федерального закону від 25 грудня 2008 року № 273-ФЗ «О противодействии корупции», видавши наказ №31 від 18.07.2022 «Об утверждении Кодекса деловой этики Государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога.
Також, з метою активізації процесу отримання працівниками «государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога» паспортів громадян російської федерації 09.09.2022 видав розпорядження № 9 про посилення контролю за результатами вказаного напрямку роботи шляхом розроблення відповідних форм звітності результатів паспортизації працівників підприємства, цим самим підтримавши рішення держави агресора щодо отримання громадянами України на окупованій території м. Херсона паспортів рф.
Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи на займаній посаді та продовжуючи вчиняти суспільно-небезпечні дії з метою пособництву окупаційній адміністрації державі-агресору, з метою завдання шкоди України, проте з метою виконання поставлених окупаційною владою завдань та рішень щодо запуску в експлуатацію потягів Херсон-Крим та рухомого складову для перевезення зернових культур на елеватори, вживав заходів, шляхом спрямування листів до військово-цивільної адміністрації Херсонської області щодо виділення грошових коштів для придбання тепловозів, організовував та координував роботу щодо відновлення залізничного сполучення по лінії Херсон - Джанкой (станцій Джанкой, розташована в м. Джанкой Автономної Республіки Крим), через станцію Вадим (станція Вадим, розташована в Селі Преображенка Скадовського району Херсонської області) на користь та для задоволення потреб російської федерації.
Також, ОСОБА_6 здійснював «підбір» кадрів до «ГУП «Херсонская железная дорога», здійснював контроль за доведенням до них посадових обов?язків та за виконанням цих обов?язків, проводив інвентаризацію майна, яке належало регіональній філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» та у подальшому використовувалось на потреби окупаційної влади.
Зазначене вказує на вчинення ОСОБА_6 умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору - російській федерації, створеній рф у м. Херсоні та Херсонській області окупаційній адміністрації, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки їх рішень, спрямованих на інтеграцію та роботу так званого «Государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога», в складі російської федерації, яке створено для задоволення потреб рф в тому числі для забезпечення обороноздатності і національної безпеки.
II.Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).
З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченого, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.
Ухвалою суду від 02 липня 2024 року було призначено підготовче судове засідання.
Судом від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого, було проведено судові засідання: 23.09.2024 року, 24.10.2024, 25.11.2024 року та 11.12.2024 року.
Про всі зазначені вище судові засідання обвинувачений повідомлявся всіма передбаченими законом заходами про судовий розгляд кримінального провадження.
При застосуванні процедури заочного судового розгляду суд виходив із загальних засад кримінального провадження.
До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.
При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.
Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст.323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.
Згідно положень ч. 2 ст.297-1КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст. 111-2 КК України, за якими, висунуто обвинувачення ОСОБА_6 .
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про його виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 до призначених судових засідань опублікуванні у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр та на сайті Офісу Генерального прокурора.
Також, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_6 були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.
Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 на цей час перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.
Водночас, незважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_6 протягом тривалого часу на території України, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останнього за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.
З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченого.
ІІІ. Щодо забезпечення права на захист.
Відповідно до ч.2 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Разом з цим, стосовно ОСОБА_6 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст.52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.
Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченого.
З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 11 грудня 2024 року клопотання прокурора про здійснення спеціального судового розгляду було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 22023230000000189 від 06.06.2022 року висунуте щодо злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, тобто того, який входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Ухвалою суду від 19.12.2024 року був призначений судовий розгляд з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 31, 314-316 КПК України.
Разом з цим, за період часу з 02.07.2024 року (ухвали про призначення підготовчого судового засідання) та до виходу суду до нарадчої кімнати 11.03.2026 року, інформація, яка стосувалася всіх призначених судових засідань, своєчасно публікувалася та була доступною через офіційний веб-сайт суду та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження.
За час заочного судового розгляду обвинувачена могла визначитися з провадженням проти неї, та усвідомлюючи, що в неї виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак не змінила свою процесуальну поведінку та продовжила подальше ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.
Підсумовуючи, суд констатує,що всі передбачені КПК України умови для проведення судового розгляду за спеціальною процедурою «in absentia», судом виконані та дотримані у повному обсязі.
IV. Позиція сторін кримінального провадження.
Прокурор в ході судових дебатів висловив позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Просив визнати обвинуваченого ОСОБА_6 винним та призначити йому покарання у виді 12 (дванадцять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, строком на 15 років, з конфіскацією всього особистого майна.
Захисник ОСОБА_4 в ході судових дебатів зазначив про те, що до відома обвинуваченого, як до мешканця тимчасово окупованої території м.Херсона, не було у передбачений законом спосіб доведено відомості про зміни в законодавстві, які передбачають встановлення кримінальної відповідальності за пособництво, передбачене ч.1 ст. 111-2 КК України. Так, як зазначив захисник, в період окупації м.Херсона у його мешканців був відсутній доступ до інтернету, українського телебачення, телефонного зв`язку, тощо, а отже, на його переконання, законодавчі зміни, які не доведені до відома населення у встановлений законом порядок не породжують правові наслідки. Крім того захисник ОСОБА_4 звернув увагу, що на момент проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, його дія регулювалась ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким передбачалось винесення Генеральним прокурором або особою, яка його заміщує постанови про визначення підслідності в такій категорії кримінальних проваджень. Разом з цим, як зазначає захисник, в матеріалах справи відносно ОСОБА_6 така постанова не виносилась, а отже через недотримання належної правової процедури всі докази в кримінальному провадженні мають бути визнані недопустимими, як такі, що зібрані з порушеннями неуповноваженими на те особами. З урахуванням наведеного просив ухвалити виправдувальний вирок відносно ОСОБА_6 .
Захисник ОСОБА_5 в ході судових дебатів звернув увагу на недоведеність стороною обвинувачення корисливого мотиву в діях ОСОБА_6 , а отже відсутні підстави для застосування конфіскації його майна. Також зазначив про недоведеність факту перебування обвинуваченого на тимчасово окупованій території, що, на його переконання призвело до безпідставного ухвалення рішення про проведення спеціального судового провадження у справі та порушило право обвинуваченого на захист. Посилаючись на безпідставність ухвалення рішення про здійснення спеціального судового провадження вважав докази такими, що мають бути визнані недопустимими. Також висловився щодо недоведення стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст.111-2 КК України, просив визнати ОСОБА_6 невинуватим та закрити кримінальне провадження.
V. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.06.2024 року (справа 490/4717/24, н/п № 1-кс/490/2336/2024), по даному кримінальному провадженню здійснювалося спеціальне досудове розслідування.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні поставленого йому у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, таких як:
-Протокол огляду від 04.01.2023 - кабінету № 204 виробничого підрозділу «Одеська об`єднана дирекція залізничних перевезень», під час якого вилучено наступні документи за підписом ОСОБА_6 , як директора «государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога»: «приказ № 153 от 14.09.2022; приказ № 52 от 02.08.2022; приказ № 183 от 06.10.2022; инструкция по охране труда № 18, 17, 12 от 08.09.2022; план работы отдела охраны труда; приказ № 25 от 08.07.2022; приказ № 124 от 01.09.2022; лист № 24 від 01.07.2022; лист № 29 від 05.07.2022; лист № 85 від 03.08.2022; приказ № 153 від 14.09.2022; приказ № 86 от 18.08.2022; приказ № 67 от 09.08.2022; приказ № 31 от 18.07.2022; Кодекс деловой етики «государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога»; лист із списком телефонів працівників «государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога»; 
-Протокол огляду від 24.04.2023 приміщення начальника вокзалу станції Херсон, під час якого вилучено документи, складені в 2019 році, із наявними в них вільними зразками почерку і підпису ОСОБА_6 , виконані за період його роботи на посаді заступника начальника виробничого підрозділу Вокзал станції Херсон філії «Вокзальна компанія» АТ «Укрзалізниця»; 
- Висновок експерта від 31.05.2024 № СЕ-19/115-24/9754- ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи документів, вилучених у ході огляду приміщення начальника вокзалу станції Херсон, підтверджено, що досліджувані підписи у документах:
-«Приказ №153 від 14.09.2022 «Об организации обучения первозимников»; Приказ №52 від 02.08.2022 «Об предоставлении информации»»; «Приказ №183 від 06.10.2022 «Об утверждении и введении в действие инструкции по охране труда»; «План работы отдела охарны труда и промышленой безопасности и кабинета охраны труда на август 2022 года» від 23.07.2022; «Приказ №25 від 08.0.2022 «Об предоставлении информации»; «Приказ №124 від 01.09.2022 «Об утверждении и введении в действие инструкции по охране труда»; «Лист №24 від 01.07.2022 на адресу В.и.о. главы правления ЧАО «Херсонская ТЕЦ» ОСОБА_8 »; «Лист №29 від 05.07.2022 на адресу В.и.о. главы правления ЧАО «Херсонская ТЕЦ» ОСОБА_8 »; «Лист №85 від 03.08.2022 на адресу В.и.о. главы правления ЧАО «Херсонская ТЕЦ» ОСОБА_8 » - виконані ОСОБА_6 ;
-Протокол огляду від 19.06.2023 приміщення службового кабінету №204 ВП «Одеська об`єднана дирекція залізничних перевезень» (Херсонський регіон) регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», в якому виявлено документи, що стосуються діяльності незаконно створеного підприємства «ГУП «Херсонская железная дорога»» та щодо здійснення повноважень директора ОСОБА_6 ;
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2022 за участі свідка ОСОБА_9 , під час якого свідок за сукупністю ознак зовнішності впізнав на фото № 2 ОСОБА_6 ;
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2023 за участі свідка ОСОБА_10 , під час якого свідок за сукупністю ознак зовнішності впізнав на фото № 2 ОСОБА_6 ;
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.04.2023 за участі свідка ОСОБА_11 , під час якого свідок за сукупністю ознак зовнішності впізнав на фото № 2 ОСОБА_6 , як начальника у незаконно створеному окупаційною владою підприємстві ГУП «Херсонская железная дорога»;
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2023 за участі свідка ОСОБА_12 , під час якого свідок за сукупністю ознак зовнішності впізнав на фото № 2 ОСОБА_6 , як особу, яка під час тимчасової окупації м.Херсона обіймав посаду директора незаконно створеного окупаційною владою підприємстві ГУП «Херсонская железная дорога»;
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2023 за участі свідка ОСОБА_13 , під час якого свідок за сукупністю ознак зовнішності впізнав на фото № 2 ОСОБА_6 , як особу, яка під час тимчасової окупації м.Херсона обіймав посаду директора незаконно створеного окупаційною владою підприємстві ГУП «Херсонская железная дорога»;
-Протокол огляду від 11.04.2023 зі свідком  ОСОБА_13 , під час якого оглянуто жорсткий диск, на якому наявні 8 фотознімків, на яких особа, схожа на ОСОБА_6 перебуває у коридорі будівлі «Одеської об`єднаної дирекції залізничних перевезень», (Херсонський регіон) регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», фото датовані 03.06.2022. Також виявлено відеозапис, на якому до бокових воріт «Одеської об`єднаної дирекції залізничних перевезень», (Херсонський регіон) регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» під`їхав автомобіль білого кольору, з якого вийшла особа схожа на ОСОБА_6 . Також інші фото- відеоматеріали, де зображена особа схожа на ОСОБА_6 , датовані 03.06..2022. 
-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.04.2023 за участі свідка ОСОБА_14 , під час якого свідок за сукупністю ознак зовнішності впізнав на фото № 2 ОСОБА_6 , як особу, яка під час тимчасової окупації м.Херсона обіймав посаду директора незаконно створеного окупаційною владою підприємстві ГУП «Херсонская железная дорога»;
- Протокол огляду від 24.04.2023 за участю свідка ОСОБА_14 , під час якого оглянуто відкритий ресурс мережі інтернет за відповідним посиланням, під час якого виявлено публікацію «ZOV ХЕРСОН» 07.08.2022. У верхній частині сторінки виявлено відеозапис під назвою «В Херсоне отметили День железнодорожника», на якому працівникам незаконного створеного окупаційною владою підприємства «ГУП «Херсонская железная дорога»» вручаються грамоти керівництва. Під час огляду вказаного відеозапису свідок ОСОБА_14 повідомив, що зйомка здійснювалась в актовій залі будівлі «Одеської об`єднаної дирекції залізничних перевезень», (Херсонський регіон) регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», де під час окупації здійснювало свою діяльність незаконне створене окупаційною владою підприємство «ГУП «Херсонская железная дорога». Свідок також вказав, що на вказаному відеозаписі впізнає громадянина України ОСОБА_6 , який на час окупації обіймав посаду директора незаконного підприємства.
-Протокол огляду від 15.06.2022. Об`єктом огляду є публікація в Телеграм каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під назвою «Екс-начальник херсонского мрео и сервисного центра ОСОБА_15 …» де наявне зображення обвинуваченого ОСОБА_6 
-Протокол огляду від 16.07.2022 публікації в телеграм каналі офіційного сайту «Администрация Херсонской области», в якому міститься публікація «Об учете субьектов хазяйствивония на територии Херсонской области»;
-Протокол огляду від 04.01.2023 відкритого ресурсу інтернет за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якому міститься інформація про реєстрацію «ГУП «Херсонская железная дорога», руководитель юридического лица: ОСОБА_16 ».
Також вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджуюся наступними показами свідків,допитаних в ході судового засідання:
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14  повідомив, що до окупації м.Херсона він працював заступником начальника ст.Херсон на Укрзалізниці. ОСОБА_6 раніше не знав, але йому відомо, що останній раніше працював в Укрзалізниці. Також свідок розповів, що на початку літа його почали розшукувати представники окупаційної влади, а згодом представники ФСБ дали вказівку прийти до управління ГУП «Херсонская железная дорога». В управлінні ОСОБА_6 представився свідку як директор ГУП «Херсонская железная дорога», дав вказівку піти до відділу кадрів і написати заяву про прийом на роботу. Крім цього свідок дав пояснення про те, що ОСОБА_6 контролював роботу, ремонт вокзалу, особисто проводив співбесіди із персоналом, надавав вказівки по переміщенню вагонів на станцію Херсон, зі станції Херсон на Станцію Вадим в АРК. Так, зі станції ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і інших було стягнуто на станцію Херсон вагони для перевезення зерна, відсівів, щебня, будівельних матеріалів, тощо. Для цього на станцію Херсон були направлені робітники за вказівкою ОСОБА_6 . В напрямку Мелітополя було організовано вивезення зерновозів зі станції Братолюбівка. При цьому зерновози і весь рухомий склад були власністю укрзалізниці, а пасажирські поїзди приїжджали з російської залізничної дороги. Так, 8 пасажирськів вагонів, гусенична військова техніка та приблизно два-три вагони приїхали на станці. Херсон. Також свідок розповів, що ОСОБА_6 дав йому вказівку їхати разом із військовими на станцію Снігурівка для подальшої організації руху в напрямку станції Апостолово. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9  пояснив, що під час окупації м.Херсона та до 15.06.2022 року перебував в м.Херсоні, до моменту окупації працював в будівництві, ремонті залізничних споруд, будівель, забезпечував опаленням та питною водою пасажирів. Під час окупації м.Херсона ГУП Херсонская железная дорога очолив ОСОБА_6 . Так, свідок розповів, що під час окупації м.Херсона обвинувачений телефонував йому, але він не відповів на дзвінок, передбачаючи, що його причиною було запрошення на роботу. Після цього до свідка додому приїхали представники служби безпеки залізничної дороги, запитали чому не відповів на дзвінок ОСОБА_6 і чому не працюю, на що свідок відповів, що потребує час для роздумів. Через два дні після згаданого візиту ОСОБА_9 виїхав з м.Херсона на підконтрольну Україні територію. Також свідок зазначив, що по поверненню в м.Херсон після деокупації міста в службових кабінетах управління він бачив накази окупаційної адміністрації про призначення ОСОБА_6 на посаду, а також накази за підписом ОСОБА_6 , як керівника та печатками юридичної особи, створеної окупаційною адміністрацією – ГУП Херсонская железная дорога. Також від знайомих чув, що останній збирав працівників на роботу.
Зазначені докази та покази свідків, у сукупності та взаємозв`язку між собою, поза розумним сумнівом свідчать, що ОСОБА_6 вчинив умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору та його окупаційній адміністрації. 
VІ.Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими встановлені судом обставини та винність ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення. Суд сприймає як належні та достатні докази показання свідків, допитаних в судовому засіданні, оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка їх вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Судом також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого. Крім того, зазначені свідки були у встановленому КПК України порядку приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним у пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.
Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.
Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_6 міг не знати, що з 15.03.2022 була встановлена кримінальна відповідальність за пособництво державі-агресору, оскільки проживав в умовах окупації та не мав безперешкодного доступу до засобів масової інформації та офіційних видань України, суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Згідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Закон України №2108-IX від 03.03.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність» було опубліковано у газеті «Голос України» №56 від 15.03.2022.
Презумпція знання законодавства поширюється тільки на закони та інші нормативно-правові акти, які доведені до відома населення у встановленому законом порядку. Таким чином, основна умова вступу нормативно-правового акту в силу, і відповідно обов`язку його знати є його офіційне оприлюднення, яке здійснюється шляхом опублікування в офіційних друкованих виданнях. Отже, опублікування нормативно-правового акту є юридичною підставою презумпції знання законодавства.
Відповідна позиція була висловлена у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.12.2024 у справі №383/426/23, а тому на цих підставах суд відхиляє такі доводи сторони захисту.
Суд також не погоджується із доводами захисника про порушення правил підслідності даного кримінального провадження з огляду на таке.
За нормами частини 2 статті 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (в редакції від 07.05.2022 року, чинній на момент внесення відомостей до ЄРДР) - підслідність кримінальних правопорушень, вчинених на тимчасово окупованій території, визначається Генеральним прокурором або першим заступником чи заступником Генерального прокурора, який виконує обов`язки Генерального прокурора. Матеріали досудового розслідування щодо кримінальних правопорушень, кримінальні провадження щодо яких знаходяться на стадії досудового розслідування, повинні бути передані у розумний строк органам досудового розслідування, визначеним Генеральним прокурором або першим заступником чи заступником Генерального прокурора, який виконує обов`язки Генерального прокурора.
Статтею 218 КПК України передбачено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.
Спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.
Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 ст. 114 КПК України «Встановлення процесуальних строків прокурором, слідчим суддею, судом» доповнено частиною третьою. 
Відповідно до ч. 3 ст. 114 КПК України - судові справи щодо спорів, що випливають з факту окупації чи правопорушень, пов`язаних з окупацією, відносяться до окремої категорії справ, які розглядаються за відповідними процесуальними нормами з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Справа визнається такою, що пов`язана з окупацією, вмотивованою ухвалою судді.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, сама кваліфікація кримінального правопорушення, за якою обвинувачується ОСОБА_6 передбачає вчинення останнім такого протиправного діяння саме на тимчасово окупованій території.
Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (в редакції Закону № 3050-IX від 11.04.2023) дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. 
З початком введення в Україні воєнного стану, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався і діяв на момент вчинення кримінального правопорушення у даному провадженні наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією») місто Херсон (місце вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_6 ) було визнано тимчасово окупованим в період з 01.03.2022 до 11.11.2022, тобто в період вчинення кримінального правопорушення у даному провадженні.
Як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду обвинувального акту будь-яких судових спорів, які випливають з факту окупації чи правопорушень, пов`язаних з окупацією, і відносяться до окремої категорії справ, які розглядаються за відповідними процесуальними нормами не виникало.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Згідно положень ч. 2 ст. 216 КПК України слідчі органи безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбаченого, зокрема ст. 111-2 КК України.
З 11.11.2022 тимчасово окупована територія м.Херсона повернута під загальну юрисдикцію України та відновлено конституційний лад України на цій території. Відтак, кримінальне провадження після деокупації щодо злочинів, вчинених на вказаній території, здійснювалася з підстав та в порядку, передбачених КПК України. Отже, досудове розслідування здійснювалося у цьому кримінальному провадженні слідчими СВ УСБУ в Херсонській області, тобто на законних підставах, що спростовує відповідні доводи сторони захисту в цій частині.
Постанова Генерального прокурора про визначення підслідності кримінального правопорушення була передбачена ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яка має назву «Заходи правового реагування на тимчасово окупованій території» та аналогічно до частини 1 цієї статті регулювала питання проведення досудового розслідування під час окупації території та неможливості функціонування органу досудового розслідування.
Разом з цим під час проведення досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , вчинення основних слідчих дій, які лягли в основу обвинувачення, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри на ч. 1 ст. 111-2 КК України ОСОБА_6 , тобто набуття останнім статусу підозрюваного, подальші процесуальні дії в кримінальному провадженні та завершення досудового розслідування здійснено вже після деокупації м. Херсона (повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри – 30.05.2024 року, огляду приміщення службового кабінету – 04.01.2023 та19.06.2023, проведення експертизи в кримінальному провадженні - 31.05.2024, направлення обвинувального акту до суду – 28.06.2024).
Таким чином, дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, кваліфікація його дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі.
З урахуванням викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за:
- ч. 1 ст. 111-2 КК України, як пособництво державі агресору, тобто вчинення громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації, підтримки рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора.
VІI. Призначення покарання.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше несудимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчиненого злочину, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.
Обставинами, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, суд враховує вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. При цьому таку обставину як «вчинення злочину з використанням умов воєнного стану» (п.11 ч.1 ст.67 КК України) суд враховує лише в аспекті індивідуалізації кримінальної відповідальності.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст.ст. 50, 65КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.
Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК Українизавдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на вище наведене, суд вважає за можливе застосовувати щодо обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яке посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставини що обтяжує покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі із забороною займати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування більш м`якого покарання, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи винного. 
Суд приходить до висновку, що ізоляція ОСОБА_6 шляхом позбавлення волі, відповідає вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари і буде відповідати меті покарання, закріпленій ст. ст. 50, 65 КК України, а також забезпечить мету покарання у виді виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів. Підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75КК України, відсутні.
Щодо додаткової міри покарання у виді конфіскації майна, суд зазначає наступне.
В своїй постанові від 07.10.2025 року № 953/694/23 Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності у винного корисливого мотиву для вчинення злочину застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна є неправильним, навіть за умови, що воно передбачено санкцією статті як обов`язкове. Така позиція, як вказує Суд, узгоджується із викладеною Верховним Судом України у постанові від 04 квітня 2011 року у справі № 5-1кс11, де Суд зазначив, що при призначенні покарання слід виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й із тих норм Загальної частини КК, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язані з призначенням покарання, здатні вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і міри, в тому числі й тих положень, що передбачені частиною 2 статті 59 КК. 
В кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 корисливий мотив не встановлено, а отже підстави для призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією частини 1 статті 111-2 КК України у виді конфіскації майна обвинуваченого, відсутні.
VІІI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування склали:
- 4543,68 гривень за проведення судової почеркознавчої експертизи в Миколаївському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта № СЕ-19/115-24/9754-ПЧ від 31.05.2024.
У відповідності до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення вказаних експертиз підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України - суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. 
В даному кримінальному провадженні арешт на майно було накладено ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу № 214/3468/22 від 25.07.2022 року з метою майбутньої конфіскації майна, яка судом не застосовується, а тому суд вважає за необхідне скасувати раніше обраний захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 372-374, 376, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років без конфіскації майна з позбавленням права займати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 (п`ятнадцять) років.
Строк відбування призначеного  ОСОБА_6 покарання рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.
Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг рахувати з моменту відбуття  ОСОБА_6 основного покарання.
Запобіжний захід  ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 18.08.2022 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з  ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ МВС України за проведення експертизи в сумі 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 25.07.2022 року (214/3468/22, пр. № 1-кс/214/572/22), на майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер: 6510136900:01:001:0429, за адресою: АДРЕСА_2 , договір дарування, серія та номер: HАЕ781855 віл 24.10.2014 за р.N?1137; житловий будинок за адресою: Херсонська область, м. Херсон, вулиця Антипенка, будинок 103/36, договір дарування, серія та помор: НА781854, від 24.10.2014 за р.N?1135; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , договір дарування ВТА 408039 від 12.10.2012 за р. N?6865; житловий будинок за адресою: Херсонська область, м. Херсон, Острівське шосе, будинок 36-а, довідка, серія та номер: 24607-18 від 23.07.2018, свідоцтво про право власності, серія та номер: 18826211 віл 11.03.2014; нежитлову будівлю за адресою: Херсонська область, м. Херсон, Острівське шосе, будинок 36-а, договір купівлі-продажу, ВТА 286419 від 06.12.2012 за р.№2085; квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності: 1/3, свідоцтво про право власності, САЕ 693100 від 07.09.2012, посвідчене Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради згідно розпорядження № 600 – скасувати.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку після його проголошення вручити прокурору, захиснику та направити на адресу обвинуваченого.
Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Суддя	ОСОБА_1