Справа № 203/4537/25
Провадження № 2-о/0203/19/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Іваницької І.В.,
за участю секретаря судового засідання Кочевської В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку окремого провадження заяву  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Селидівська міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Подана заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю заявниці та вона постійно проживала з нею та своїм сином за адресою: АДРЕСА_1 . Незважаючи на відсутність у матері реєстрації місця проживання, вона постійно мешкала у цій квартирі до своєї смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом вони вели спільне господарство, заявниця здійснювала догляд за мамою, забезпечувала її продуктами, побутовими потребами, організувала її поховання. Після смерті матері відкрилась спадщина. Однак у встановлений строк заявниця не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що проживаючи спільно із спадкодавцем фактично її вже прийняла.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025 для розгляду справи визначено головуючого суддю Іваницьку І.В.
Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 22.08.2025, після усунення заявницею недоліків поданої заяви, її прийнято до розгляду, відкрито окреме провадження у цивільній справі №203/4537/25, призначено розгляд заяви на 18.09.2025.
05.09.2025 від  ОСОБА_2 до суду надійшла заява про визнання заявлених вимог та підтвердження обставин, в якій він зазначив, що є сином заявниці; на день смерті його бубусі ОСОБА_3 він разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 постійно проживав за адресою:  АДРЕСА_1 ; в цій квартирі ОСОБА_3 мешкала разом з ними не менше двох років до своєї смерті та вела спільне господарство; після смерті ОСОБА_3 саме його мати ОСОБА_1 організувала її поховання. 
У судовому засіданні 18.09.2025 розгляд справи відкладено до 20.10.2025.
У судовому засіданні 20.10.2025 розгляд справи відкладено до 17.11.2025.
У судовому засіданні 17.11.2025 розгляд справи відкладено до 08.12.2025.
25.11.2025 від Селидівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області до суду надійшла заява, в якій заінтересована особа не заперечувала проти встановлення заявленого факту, просила розгляд справи здійснювати без участі повноважного представника. 
У судовому засіданні 08.12.2025 розгляд справи відкладено до 21.01.2026.
14.01.2026 від Селидівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. 
У судовому засіданні 21.01.2026 оголошено перерву до 10.02.2026.
У судовому засіданні 10.02.2026 представниця заявниці заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити; вислухавши показання свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, проголошення якого призначено на 20.02.2026.
У судове засідання 20.02.2026 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. 
Суд, розглянувши вимоги заяви, вислухавши пояснення заявниці, її представника, допитаних у судових засіданнях свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла у віці 89 років ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 14.11.2019 вчинено актовий запис № 782 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . 
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 30.10.1954, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_3 .
За відомостями, які містяться в паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим Селидівським МВ ГУМВС України в Донецькій області 20.06.2007, у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1558914 від 10.07.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 02.10.2015 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 , виданого 05.07.1994 Службою приватизації державного житлового фонду п/о «Селидіввугілля», ОСОБА_1 та членам її сім`ї - матері ОСОБА_3 , сину ОСОБА_2 на праві спільної сумісності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягів з державного реєстру речових прав від 17.04.2025, право спільної сумісної власності на зазначену квартиру згідно вказаного свідоцтва зареєстровано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зазначено про право спільної сумісної власності трьох осіб, дата державної реєстрації – 21.11.2024.
10.07.2024 ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори від 10.07.2024 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , з посиланням на те, що на день смерті померла зареєстрована не була, отже відсутня інформація щодо кола спадкоємців, які фактично прийняли спадщину; заява від ОСОБА_1 надійшла після спливу шестимісячного строку. 
Заявниця зазначає, що мати ОСОБА_3 проживала з нею на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 , встановлення даного факту необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261–1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої–п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020року в справі № 569/15147/17, від 18 листопада 2020року в справі № 523/19010/15, від 02 квітня 2021року в справі № 191/1808/19, від 28 квітня 2021року в справі № 204/2707/19.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012року № 296/5 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
За загальним правилом, визначеним статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що є одним із основоположних його принципів. За змістом частини третьої зазначеної норми, обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на кожну із сторін.
Згідно із частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В матеріалах справи наявна довідка голови правління ОСББ «СОЮЗ м. Селидове», якою підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та постійно проживав (до окупації міста) за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою фактично проживала його мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка не була зареєстрована у даній квартирі, однак постійно мешкала в ній з 1979 року, та доглядала свою мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка також не була зареєстрована в даній квартирі, але мешкала в ній до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Також судом приймаються до уваги показання свідків, які були допитані під присягою в судових засіданнях.
Так свідок ОСОБА_5 пояснив, що з листопада 2019 року до серпня 2024 року проживав за адресою: АДРЕСА_3 . З ОСОБА_3 дружили його батьки. Вона проживала у сусідньому будинку разом з донькою ОСОБА_1 та онуком до своєї смерті, які займалися організацією її поховання.
Свідок ОСОБА_6 пояснила, що з 1987 року до 2023 року проживала за адресою: АДРЕСА_3 . З ОСОБА_3 дружили батьки її чоловіка. Вона проживала у сусідньому будинку АДРЕСА_4 разом з донькою ОСОБА_1 та онуком до своєї смерті. Донька ОСОБА_3 . ОСОБА_1 займалася її похованням. 
Свідок ОСОБА_7 пояснила, що з ОСОБА_1 вона разом працювала років тридцять тому у м. Селидове. Вона проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 постійно. Десь у 2019 році ОСОБА_3 померла та після її смерті в квартирі залишилися проживати ОСОБА_1 та її син ОСОБА_8 . У березні-квітні 2024 року вони виїхали з м. Селидове. 
З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявниця не має іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, враховуючи, що заінтересовані особи не заперечують щодо задоволення заяви  ОСОБА_1 , суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумнів в їх правдивості.
Встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини надасть змогу заявниці реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті спадкодавця у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268, 273, 319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Селидівська міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) за адресою: АДРЕСА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя           І.В. Іваницька