ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 р. 	Справа № 440/4299/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Семененко М.О.,
Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2025, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава у справі № 440/4299/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  третя особа  Міністерство оборони України 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), третя особа Міністерство оборони України, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у бронюванні відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 усунути технічну помилку в реєстрі та поновити статус позивача як заброньованого працівника відповідно до подання підприємства ПрАТ "Оболонь";
- визнати недійсною повістку на відправку, що зобов`язувала позивача з`явитися 05.06.2025 о 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги мотивовано тим, що на даний час позивач є військовозобов`язаним, в "Резерв +" оновив дані вчасно, в розшуку не перебуває. Позивач з 21.02.2017 по теперішній час працює на підприємстві ПрАТ "ОБОЛОНЬ", яке належить до об`єктів критичної інфраструктури, та включений до списків на бронювання згідно з поданням підприємства відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації положень Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час" від 27.01.2023 №76 (далі - Постанова №76). Проте через технічну помилку у базі даних РТЦК, що виникла внаслідок збоїв у застосунку "Дія", бронювання позивача не було належним чином зареєстровано. Роботодавець спробував забронювати позивача через застосунок "Дія", але це виявилося неможливим у зв`язку з тим, що позивача було записано резервістом, так як він проходив строкову військову службу, хоча на даний час позивач є військовозобов`язаним, що підтверджується даними з "Резерв+". Звернувшись до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо внесення змін до облікових даних позивача для надання йому можливості бронювання як військовозобов`язаному, працівниками відділу було відмовлено у внесенні таких змін. Попри наявність у ОСОБА_2 законних підстав для відстрочки, йому було вручено повістку на відправку, у якій зазначено вимогу з`явитися до територіального центру комплектування 05.06.2025 о 09:00. Повістка оформлена з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, статті 22 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII), оскільки у ній дата вручення не була коректно зазначена, що порушує конституційний захист позивача від свавільних дій органів державної влади. 
На переконання позивача дії ІНФОРМАЦІЯ_4 є незаконними, такими, що позбавляють його права на відстрочку, яка встановлена статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-XII від 21.10.1993 (далі - Закон №3543-XII). 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 залучено до участі у справі №440/4299/25 в якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_6 ).
30.05.2025 до суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 зазначив, що відповідно до даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" (далі - РЕЄСТР) гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 02.05.2024, який зарахований до оперативного резерву першої черги (далі ОР-1) військовою частиною НОМЕР_1 (в бойовому резерві), після звільнення зі строкової військової служби, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Також, згідно даних РЕЄСТРУ та відмітки у військовому квитку позивача серія НОМЕР_2 , виданий 01.06.2021 ІНФОРМАЦІЯ_8 , зазначено, що з 04.06.2021 він призваний на строкову військову службу та з 05.06.2021 по 10.07.2021 пройшов базову загальновійськову підготовку у військовій частині НОМЕР_3 . 01.05.2024 звільнився з військової служби в зв`язку з закінченням строку служби - наказ №123 командира військової частини НОМЕР_1 та зарахований до оперативного резерву (ОР-1) військовою частиною НОМЕР_1 , тобто його зараховано до бойового резерву після звільнення зі строкової служби військовою частиною НОМЕР_1 для доукомплектування органів військового управління, військових частин та підрозділів бойового складу, досвідчених, навчених для служби у військовому резерві (БОЙОВИЙ РЕЗЕРВ). Тобто, саме військова частина НОМЕР_1 зарахувала позивача до ОР-1, а не ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_2 не впливає ніяким чином на Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" та не може виконати вимоги позивача, щодо внесення його даних в реєстр як заброньованого працівника відповідно до подання підприємства ПрАТ "ОБОЛОНЬ". Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити, а провадження по справі закрити.
04.06.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у його військовому квитку відсутні будь-які відомості про укладення контракту резервіста або подання відповідної заяви. Після звільнення з військової служби у травні 2024 року позивач не проходив військово-лікарську комісію, що є обов`язковою умовою для зарахування до резерву. Позивачу не вручалося жодного наказу або офіційного повідомлення про зарахування до оперативного резерву ОР-1. Позивачу не надавався примірний контракт, який підтверджував би його добровільне волевиявлення щодо проходження служби у резерві. Отже, включення до оперативного резерву ОР-1 відбулося з порушенням установленої процедури та без дотримання вимог законодавства. 
Зауважив, що повноваження щодо ведення персонально-якісного обліку відомостей стосовно призовників та військовозобов`язаних в облікових документах покладено на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. РТЦК та СП зобов`язані забезпечити достовірність, повноту та актуальність відомостей про військовозобов`язаних, а також вносити до реєстру зміни, що впливають на визначення статусу військовозобов`язаного, його категорію, склад резерву, наявність підстав для бронювання, тощо. Фактична відмова ІНФОРМАЦІЯ_2 внести зміни до даних про позивача в реєстрі "Оберіг" та інформаційній системі "Резерв+" з урахуванням його роботи на підприємстві, яке належить до категорії критично важливих, є протиправною бездіяльністю, яка порушує норми чинного законодавства, права позивача як працівника та військовозобов`язаного. 
13.06.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло заперечення на відповідь на відзив, в обґрунтування якого останній зазначив, що посилання позивача на те, що після звільнення з військової служби у травні 2024 року він не проходив військово-лікарську комісію, що є обов`язковою умовою для зарахування по резерву (частина 2 статті 28 №2232-XII), є неправдивим. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії солдат ОСОБА_1 1998 р.н. визнаний придатним до військової служби (вих. №10/4/2912 від 08.05.2024). Також, солдат ОСОБА_1 1998 р.н. був ознайомлений з рішенням ВЛК 08.05.2024, про що свідчить його підпис. До Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів були занесені облікові дані військовозобов`язаного ОСОБА_1 відповідно до даних з військового квитка та інших підтвердних документів позивача та зберігаються в реєстрі автоматично і безпідставно (без документів) змінити у РЕЄСТРІ дані занесені раніше неможливо. Система сформована так, щоб не було зловживань з боку посадових осіб та запобігання корупції. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення змін до даних про ОСОБА_1 в реєстрі "Оберіг" та інформаційній системі "Резерв+" в частині його бронювання з урахуванням роботи на підприємстві, яке належить до категорії критично важливих, а також зарахування ОСОБА_1 на спеціальний військовий облік.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 внести зміни до даних про ОСОБА_1 в реєстрі "Оберіг" та інформаційній системі "Резерв+" в частині його бронювання з урахуванням роботи на підприємстві, яке належить до категорії критично важливих, а також зарахувати ОСОБА_1 на спеціальний військовий облік як заброньованого працівника відповідно до подання ПрАТ "Оболонь".
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем 2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що після звільнення позивача зі строкової військової служби в запас відповідно до витягу з наказу від 30.04.2024 №123 командира військової частини НОМЕР_1 , де служив солдат ОСОБА_1 , було зазначено дослівно «ГІДНИЙ ЗАРАХУВАННЯ ДО ОПЕРАТИВНОГО РЕЗЕРВУ ЗБРОЙНИХ СИЛ УКРАЇНИ ЗА ЗДОБУТИМИ ВОС-100915А,100915А/630,103061А. Відповідно до цього ж витягу з наказу позивач був направлений для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_9 . 02.05.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 та був взятий на військовий облік 02.05.2024, як особа яка прибула із ЗСУ (строкова служба). Стосовно відмітки про військовий облік у військовому квитку позивача, а саме взято, то окремої відмітки (печатки) для резервістів взято, знято на облік не визначено, тому у військовому квитку позивача проставлена відмітка про взяття на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Зауважив, що відповідно до вимог частини 1 статті 26-2 Закону 2232-XII в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві. 
Згідно витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.05.2024 №171а “Про зарахування до військового оперативного резерву (на службу у військовому оперативному резерві) осіб, звільнених із строкової служби та призначення до складу команди НОМЕР_4 ”, додаток №1 до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.05.2024 №171а поіменний список резервістів, зарахованих до військового оперативного резерву №3 солдат ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 . Тобто, ОСОБА_1 зараховано відповідно до вимог Закону №2232-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2024 №741 "Деякі питання щодо структури військового резерву" (далі - Постанова №741) та Указу Президента України від 18.02.2022 №618/2012 “Про Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України” (в редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби) до військового оперативного резерву і він являється резервістом. Також відповідно до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів системи «Оберіг» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 як резервіст. 02.05.2024 ОСОБА_1 була вручена повістка та мобілізаційне розпорядження для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 про, що чітко свідчить його підпис у повістці та мобілізаційному розпорядженні, але до ІНФОРМАЦІЯ_4 у визначений час він не прибув, про причини неприбуття не повідомив, ніяких доказів підтверджуючих поважність причин не прибуття за повісткою та мобілізаційним розпорядженням до ІНФОРМАЦІЯ_4 не надходило. 
Так як у визначений повістці час та мобілізаційному розпорядженні резервіст ОСОБА_1 не з`явився про причини не явки не повідомив, системою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» сформовано запит автоматично до Національної поліції що доставлення порушника військового обліку до ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до вимог статті 259 КУпАП.
Апелянт також зазначив, що на момент прийняття рішення Полтавським окружним адміністративним судом 18.07.2025 позивач являвся порушником військового обліку. Якщо ОСОБА_1 оновить саме додаток Резерв+, то в застосунку Резерв+ в нього буде порушення військового обліку. Так як відповідно до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані вказані у ньому змінювалися, тому у випадку зміни даних документ втрачає чинність. 
З огляду на викладене, апелянт заперечує те, що була технічна помилка у базі даних РТЦК, що виникла внаслідок збоїв у застосунку Дія, де бронювання позивача не було належним чином зареєстровано, оскільки бронювання позивача не було належним чином зареєстровано так як, згідно Закону №3543-XII, а саме частина 1 стаття 25 бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють або проходять службу, а не резервісти. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 являється резервістом, а не військовозобов`язаним. До того ж, позивач являється порушником військового обліку. 
Своїм рішення суддя Полтавського окружного адміністративного суду зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_6 внести зміни до даних про ОСОБА_1 в реєстрі “Оберіг” та інформаційній системі Резерв+ в частині його бронювання з урахуванням роботи на підприємстві, яке належить до категорії критично важливих, а також зарахувати ОСОБА_1 на спеціальний військовий облік як заброньованого працівника відповідно до подання ПрАТ “Оболонь”. Виконати дане рішення ІНФОРМАЦІЯ_10 не видається можливим так як воно є неправомірним, оскільки позивач являється порушником військового обліку, що не було враховано судом при винесенні рішення, а також являється резервістом не військовозобов`язаним, бронювання резервістів законодавцем не передбачено. 
Отже, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги обов`язок відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, принцип закріплений в Конституції України про необхідність доведення вини особи належними доказами, а не припущеннями командування ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає рішення Полтавського окружного адміністративного суду винесено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права .
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зауважив, що згідно витягу з АІС “ОБЕРІГ”, відповідачам достовірно відомо, що позивач належить до категорії військовозобов`язаний. Відповідачам відомо про місце роботи позивача, подання на бронювання позивача роботодавцем здійснено у відповідності до чинного законодавства. Вказане підтверджується самим витягом з АІС “ОБЕРІГ”, АІС “РЕЗЕРВ+” та військовим квитком позивача.
Звернув увагу, що і у військовому квитку позивача і в АІС РЕЗЕРВ +, АІС ОБЕРІГ відсутні будь-які відомості про укладення контракту резервіста або подання відповідної заяви. Після звільнення з військової служби у травні 2024 року позивач для зарахування до резерву заяв не подавав. Позивачу не вручалося жодного наказу або офіційного повідомлення про зарахування до оперативного резерву ОР-1. Позивачу не надавався примірний контракт, який підтверджував би його добровільне волевиявлення щодо проходження служби у резерві. Отже, включення до оперативного резерву ОР-1 відбулося з порушенням установленої процедури та без дотримання вимог законодавства, і в супереч волевиявленню позивача.
02.05.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 та був взятий на військовий облік 02.05.2024, як особа яка прибула із ЗСУ (строкова служба). Вказане сторонами не оскаржується, як і той факт, що під час воєнного стану, з 29 жовтня 2022 року, призов на строкову службу не проводиться. З 2025 року класичну строкову службу замінено на обов`язкову базову військову службу.
Згідно з частинами 9, 10 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини. Даною нормою не передбачено одночасне перебування особи в двох категоріях.
На переконання позивача, зазначені апелянтом доводи про те, що "Після звільнення позивача зі строкової військової служби в запас відповідно до витягу з наказу від 30.04.2024 №123 командира військової частини НОМЕР_1 , де служив солдат ОСОБА_1 , було зазначено дослівно «ГІДНИЙ ЗАРАХУВАННЯ ДО ОПЕРАТИВНОГО РЕЗЕРВУ ЗБРОЙНИХ СИЛ УКРАЇНИ ЗА ЗДОБУТИМИ ВОС -100915А,100915А/630,103061А", суперечать матеріалам справи і не є тотожним зарахуванню позивача до резерву. Апелянт підміняє поняття гідний зарахування та зарахований. Жодним документом в справі не підтверджено, що позивача зараховано резервістом до бойового резерву. 
Відтак, позивач вважає, що відповідачі протиправно порушили право позивача на бронювання. Враховуючи відсутність імперативної заборони для бронювання осіб, які перебувають в оперативному резерві, відповідач створив перешкоди для бронювання позивача при вищевикладених обставинах.
У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила таке.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_5 та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 02.05.2024.
Згідно даних військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 01.06.2021 ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 04.06.2021 ОСОБА_1 призваний на строкову військову службу та з 05.06.2021 по 10.07.2021 пройшов базову загальновійськову підготовку у військовій частині НОМЕР_3 . З 14.07.2021 по 01.05.2024 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 01.05.2024 ОСОБА_1 звільнився з військової служби в зв`язку з закінченням строку служби (наказ №123 командира військової частини НОМЕР_1 ). 02.05.2024 позивача взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На даний час відповідно до довідки ПрАТ "ОБОЛОНЬ" ОСОБА_1 працює в ПрАТ "ОБОЛОНЬ" на посаді машиніста мийної установки (СІП) в підрозділі 07 Цех розливу №1.
ПрАТ "ОБОЛОНЬ" відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.12.2024 №4215 належить до об`єктів критичної інфраструктури.
Позивач включений до списків на бронювання згідно з поданням ПрАТ "ОБОЛОНЬ" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 №76. 
Роботодавець спробував забронювати позивача через застосунок "Дія", але це виявилося неможливим у зв`язку з тим, що позивача було записано резервістом та зараховано до оперативного резерву (ОР-1) військовою частиною НОМЕР_1 після звільнення зі строкової служби для доукомплектування органів військового управління, військових частин та підрозділів бойового складу, досвідчених, навчених для служби у військовому резерві (БОЙОВИЙ РЕЗЕРВ).
На звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо внесення змін до його облікових даних для надання йому можливості бронювання, як військовозобов`язаному, працівниками відділу було відмовлено у внесенні таких змін. 
Водночас, позивачу було вручено повістку на відправку, у якій зазначено вимогу з`явитися до територіального центру комплектування 05.06.2025 о 09:00.
Позивач, вважаючи протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у бронюванні відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також недійсною повістку на відправку, звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що фактична відмова ІНФОРМАЦІЯ_4 внести зміни до даних про позивача в реєстрі "Оберіг" та інформаційній системі "Резерв+" в частині його бронювання з урахуванням роботи позивача на підприємстві, яке належить до категорії критично важливих, та, як наслідок, не взяття останнього на спеціальний військовий облік є протиправною бездіяльністю.
Суд вважав, що ефективним способом захисту прав позивача є: - визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо внесення змін до даних про ОСОБА_1 в реєстрі "Оберіг" та інформаційній системі "Резерв+" в частині його бронювання з урахуванням роботи на підприємстві, яке належить до категорії критично важливих, а також зарахування ОСОБА_1 на спеціальний військовий облік; - зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 внести зміни до даних щодо ОСОБА_1 в реєстрі "Оберіг" та інформаційній системі "Резерв+" в частині його бронювання з урахуванням роботи на підприємстві, яке належить до категорії критично важливих, а також зарахувати ОСОБА_1 на спеціальний військовий облік як заброньованого працівника відповідно до подання ПрАТ "Оболонь".
Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання недійсною виданої йому повістки, оскільки за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові 08.09.2022 у справі №300/1263/22, повістка являється лише засобом оповіщення військовозобов`язаної особи для її прибуття на вказану дату до територіального центру комплектування, форма якої визначена Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року №921 (далі - Порядок №921), та не має обов`язкового наслідку укладення контракту для проходження військової служби. При цьому обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитись за викликом до відповідного територіального центру комплектування встановлений не оскаржуваною позивачем повісткою, а Законом №2232-XII. Наведене свідчить про відсутність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача на момент його звернення до суду, що є обов`язковою умовою надання правового захисту судом.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскажується в частині задоволення позовних, отже, відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині, з огляду на наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (із подальшим продовженням такого строку).
Окрім того, Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" №65/2022 від 24.02.2022 (з наступними змінами) оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон №2232-ХІІ.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частиною 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 14 статті 2 Закону №2232-XII передбачено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актам.
Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154).
Відповідно до пункту 1 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Згідно із пунктом 2 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.
Покладення на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдань, не передбачених законодавством, не допускається.
Пунктом 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядок №1487) передбачає, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; проводять щороку відповідно до графіків звіряння, затверджених розпорядженнями голів районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, міських голів, звіряння даних списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які працюють (навчаються) в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, а також даних карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку у виконавчих органах сільських, селищних, міських рад, з обліковими даними документів районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки; організовують контроль та у разі потреби через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки можуть проводити перевірку дотримання призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку (додаток 2).
Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_5 та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 02.05.2024.
Згідно даних військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 01.06.2021 ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 04.06.2021 ОСОБА_1 призваний на строкову військову службу та з 05.06.2021 по 10.07.2021 пройшов базову загальновійськову підготовку у військовій частині НОМЕР_3 . 
З 14.07.2021 по 01.05.2024 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 
01.05.2024 ОСОБА_1 звільнився з військової служби в зв`язку з закінченням строку служби (наказ №123 командира військової частини НОМЕР_1 ). 
02.05.2024 позивача взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На даний час відповідно до довідки ПрАТ "ОБОЛОНЬ" ОСОБА_1 працює в ПрАТ "ОБОЛОНЬ" на посаді машиніста мийної установки (СІП) в підрозділі 07 Цех розливу №1.
ПрАТ "ОБОЛОНЬ" відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.12.2024 №4215 належить до об`єктів критичної інфраструктури.
Позивач включений до списків на бронювання згідно з поданням ПрАТ "ОБОЛОНЬ" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 №76.
Роботодавець спробував забронювати позивача через застосунок "Дія", але це виявилося неможливим у зв`язку з тим, що позивача було записано резервістом та зараховано до оперативного резерву (ОР-1) військовою частиною НОМЕР_1 після звільнення зі строкової служби для доукомплектування органів військового управління, військових частин та підрозділів бойового складу, досвідчених, навчених для служби у військовому резерві (БОЙОВИЙ РЕЗЕРВ).
На звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо внесення змін до його облікових даних для надання йому можливості бронювання, як військовозобов`язаному, працівниками відділу було відмовлено у внесенні таких змін. 
Водночас, позивачу було вручено повістку на відправку, у якій зазначено вимогу з`явитися до територіального центру комплектування 05.06.2025 о 09:00.
Позивач вважає дії ІНФОРМАЦІЯ_4 незаконними, такими, що позбавляють його права на відстрочку, яка встановлена статтею 23 Закону №3543-XII. 
В свою чергу відповідач зазначає, що бронювання позивача не було зареєстровано, оскільки частиною 1 статті 25 Закону №3543-XII визначено, що бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють або проходять службу, а не резервісти. Водночас, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 являється резервістом, а не військовозобов`язаним. До того ж, позивач являється порушником військового обліку. 
У межах спірних правовідносин суду належить встановити: правовий статус позивача (військовозобов`язаний чи резервіст) та його відповідність умовам бронювання, визначеним статтею 25 Закону №3543-XII; наявність або відсутність у позивача права на відстрочку відповідно до статті 23 цього Закону; обставини виникнення та вплив технічної помилки в реєстрі на реалізацію такого права; а також правомірність дій відповідача щодо відмови у бронюванні.
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону України №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до частини 10 статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.
Згідно зі статтею 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів (частина 1 статті 33 Закону №2232-ХІІ).
Загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та розвідувальних органів України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами (підрозділами) Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, розвідувальними органами України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування (частина 2 статті 33 Закону №2232-ХІІ).
Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний (частина 3 статті 33 Закону №2232-ХІІ).
Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний (частина 4 статті 33 Закону №2232-ХІІ).
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 5 статті 33 Закону №2232-ХІІ).
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №2232-ХІІ персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Частинами 1, 2 статті 35 Закону №2232-ХІІ визначено, що на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.
На спеціальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані, заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 04.06.2021 був призваний на строкову військову службу та 01.05.2024 Наказом (по стройовій частині) Командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2024 був звільнений з військової служби в запас на підставі Указу Президента України №149/2024 від 07.03.2024 по закінченню строкової служби, має військове звання солдат, направлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_9 . В наказі Командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2024 №123 зазначено: "... Гідний зарахування до оперативного резерву Збройних Сил України за здобутими ВОС - 100915А, 100915А/630, 103061А...". 
02.05.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 та був взятий на військовий облік 02.05.2024 року, як особа яка прибула із ЗСУ (строкова служба). 
Відповідно до вимог частини 1 статті 26-2 Закону №2232-XII в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві. 
Згідно з абзацом 5 статті 1 Закону №3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Згідно з додатком до Постанови №741 військовий резерв людських ресурсів складається з: 1) резервістів, які у добровільному порядку уклали контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві та/або зараховані до військового оперативного резерву; 2) військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а також підрозділах розвідувальних органів України.
Військовий резерв людських ресурсів поділяється на військовий оперативний резерв та мобілізаційний людський резерв.
Військовий оперативний резерв складається з: бойового резерву; резерву нарощування; територіального резерву. 
Бойовий резерв включає резервістів та військовозобов`язаних, які мають досвід участі в бойових діях чи досвід військової служби та які призначені для доукомплектування органів військового управління, військових частин та підрозділів бойового складу Збройних Сил (крім Сил територіальної оборони), органів управління, військових частин та підрозділів інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, СБУ, розвідувальних органів України, Держспецзв`язку (крім військових частин та підрозділів обслуговування, навчальних частин (центрів), закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, СБУ, розвідувальних органів України, Держспецзв`язку).
Відповідно до абзацу 5 пункту 12 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29.10.2012 №618/2012 (в редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби - 18.02.2022) (далі - Положення №618/2012) в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку на посади відповідно до їх військових звань зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.
Згідно з пунктом 3 Положення №618/2012 громадяни проходять службу у військовому резерві в добровільному порядку, а в особливий період особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві, - в обов`язковому порядку.
Відповідно до пункту 120-1 Положення №618/2012 під час особливого періоду особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам її проходження, в обов`язковому порядку зараховуються до військового оперативного резерву.
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що в умовах особливого періоду, який існував на час виникнення спірних правовідносин є загальновідомою обставиною, законодавець встановив імперативний обов`язок щодо зарахування до військового оперативного резерву осіб, звільнених з військової служби, за умови їх відповідності визначеним вимогам.
Судом встановлено, що після звільнення позивача з військової служби у запас його було зараховано до оперативного резерву (ОР-1) в/ч НОМЕР_4 (наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 №172а від 03.05.2024), що підтверджується даними військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 01.06.2021. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що питання правомірності зарахування позивача до оперативного резерву не охоплюється предметом цього спору та не підлягає дослідженню в межах даних правовідносин. Отже, суд не надає оцінку доводам позивача про те, що включення до оперативного резерву ОР-1 відбулося з порушенням установленої процедури та без дотримання вимог законодавства.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зауважує, що факт зарахування позивача до оперативного резерву першої черги свідчить про набуття ним статусу резервіста у розумінні законодавства про військовий обов`язок і військову службу. З огляду на нормативне розмежування категорій військовозобов`язаних та резервістів, такий статус виключає одночасне віднесення особи до військовозобов`язаних.
Отже, позивач, як особа, зарахована до оперативного резерву, є резервістом, а не військовозобов`язаним, що має визначальне значення для правильного застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах.
Колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що у його військовому квитку відсутні будь-які відомості про укладення контракту резервіста або подання відповідної заяви, оскільки під час особливого періоду особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам її проходження, в обов`язковому порядку зараховуються до військового оперативного резерву, що не передбачає необхідності подання такими особами заяви, та/або укладення з ними контракту про проходження служби у військовому резерві.
Посилання позивача на дані реєстру щодо його обліку як військовозобов`язаного не є безумовним та визначальним доказом його правового статусу у спірних правовідносинах.
Суд виходить із того, що відомості, внесені до реєстрів, мають інформаційний характер та можуть містити неточності або бути наслідком технічних збоїв чи несвоєчасного оновлення даних, що саме по собі не змінює правову природу статусу особи, визначеного на підставі відповідних юридичних фактів.
Водночас встановлений факт зарахування позивача до оперативного резерву першої черги свідчить про набуття ним статусу резервіста, який, відповідно до законодавства, є окремою категорією військового обліку та не ототожнюється зі статусом військовозобов`язаного.
Отже, наявність у реєстрі відомостей про позивача як військовозобов`язаного не спростовує його фактичного статусу резервіста та не створює для нього правових підстав для застосування до нього норм, що регулюють бронювання саме військовозобов`язаних осіб.
Таким чином, позивач, як особа, зарахована до оперативного резерву, є резервістом, а не військовозобов`язаним, що має визначальне значення для правильного застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах.
Щодо наявності у позивача права на відстрочку відповідно до статті 23 Закону №3543-XII, колегія суддів зазначає наступне. 
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлено Законом №3543-XII, який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно з абзацами 13, 16 частини 1 статті 21 Закону №3543-XII підприємства, установи і організації зобов`язані: вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку; сприяти своїм працівникам, які є резервістами, у виконанні ними обов`язків служби у військовому резерві та своєчасному їх направленню до органів військового управління, військових частин.
Так, відповідно до частин 1, 3 статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Частинами 1 та 2 статті 23 Закону №3543-XII визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:
1) заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку;
2) визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);
3) жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці;
4) жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України;
5) жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років;
6) жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину, хвору на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;
7) жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;
8) усиновлювачі, на утриманні яких перебуває дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років;
9) зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду;
10) опікун особи, визнаної судом недієздатною;
11) які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи;
12) які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у особи з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів;
13) які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю;
14) члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи;
15) жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років і чоловіка (дружину), який (яка) проходить військову службу за одним із видів військової служби, визначених частиною шостою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
16) керівники міністерств та їх заступники, керівники державних органів, органів державного управління, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;
17) народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим;
18) судді, судді Конституційного Суду України, члени Вищої ради правосуддя, члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівник служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступник, дисциплінарні інспектори Вищої ради правосуддя;
19) Уповноважений Верховної Ради України з прав людини;
20) Голова та інші члени Рахункової палати;
21) працівники органів військового управління (органів управління), військових частин (підрозділів) Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, апарату Міністерства внутрішніх справ України та експерти установ експертної служби Міністерства внутрішніх справ України;
22) дипломатичні службовці, які займають дипломатичні посади, Міністерства закордонних справ України, а також особи, які мають дипломатичний ранг Надзвичайний і Повноважний Посол;
23) державні службовці, які готують висновки до проектів нормативно-правових актів, проводять їх фахову, наукову, юридичну експертизу та/або експертизу прийнятих нормативно-правових актів, державні службовці, які безпосередньо виконують функції із забезпечення кібербезпеки, кіберзахисту та безпеки інформаційних технологій, роботи з розроблення програмного забезпечення, адміністрування баз даних, впровадження та підтримки новітніх інформаційно-комунікаційних технологій в органах, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України;
24) інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.
Особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в пунктах 3-15 частини першої цієї статті, у зазначений період можуть бути прийняті на військову службу за контрактом.
Згідно зі статтею 24 Закону №3543-XII бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 25 Закону №3543-XII порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання.
Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що здійснюють бронювання військовозобов`язаних, зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних, які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються.
Механізм бронювання під час дії воєнного стану військовозобов`язаних за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, які здійснюють виробництво товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань визначає Порядок бронювання військовозобов`язаних за списком військовозобов`язаних під час дії воєнного стану, затверджений Постановою №76.
Відповідно до пункту 1 зазначеного Порядку цей Порядок визначає механізм бронювання під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу:
в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування (далі - державні органи);
в органах державної влади, інших державних органах, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро, Державному бюро розслідувань, органах прокуратури, БЕБ, ДСНС, Державній кримінально-виконавчій службі, Службі судової охорони, в судах, установах системи правосуддя та органах досудового розслідування (крім військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому цього пункту), а також на штатних посадах патронатних служб державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;
на підприємствах, в установах та організаціях, які в установленому порядку визначено критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період (далі - критично важливі підприємства);
на підприємствах, в установах та організаціях, які в установленому порядку визначено критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (далі - критично важливі установи);
у спеціалізованих установах ООН, міжнародних судових органах, міжнародних та неурядових організаціях та установах, членом, учасником або спостерігачем у яких є Україна відповідно до укладених міжнародних договорів України;
в операторах протимінної діяльності, які проводять розмінування (гуманітарне розмінування) відповідно до законодавства (далі - оператори протимінної діяльності).
Пункт 3 Порядку передбачає, що бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), в електронній формі засобами Порталу Дія.
Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).
Не підлягають бронюванню військовозобов`язані, які згідно із законом не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Військовозобов`язані, зазначені у пункті 1 цього Порядку, підлягають бронюванню незалежно від військового звання, віку та військово-облікової спеціальності.
Строк дії відстрочки не може перевищувати:
строку проведення мобілізації - для військовозобов`язаних, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 1 цього Порядку;
строку дії контракту (договору) на поставку товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці четвертому пункту 1 цього Порядку;
12 місяців - для військовозобов`язаних, зазначених в абзацах п`ятому та сьомому пункту 1 цього Порядку;
строку договору (контракту) або строку, на який їх обрано (призначено), - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього Порядку.
Відповідно до пункту 4 цього Порядку, керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків.
За змістом з пунктом 5 Порядку, бронюванню підлягають всі військовозобов`язані, зокрема, працівники критично важливих підприємств, критично важливих установ, які визначені Мінстратегпромом критично важливими для функціонування економіки в особливий період, у сфері оборонно-промислового комплексу.
Аналіз викладених норм права свідчить про те, що право на бронювання, як це прямо передбачено статтею 25 Закону № 3543-XII та Постановою №76, поширюється виключно на військовозобов`язаних осіб, які перебувають на відповідному обліку та працюють, зокрема, на підприємствах, що є критично важливими для функціонування економіки в особливий період. 
Водночас, системний аналіз положень частини першої статті 25 Закону №3543-XII у взаємозв`язку з частиною дев`ятою статті 1 Закону №2232-XII дає підстави для висновку, що законодавець чітко розмежовує правовий статус військовозобов`язаних та резервістів як різних категорій військового обліку громадян.
При цьому наведені правові норми прямо передбачають можливість бронювання виключно військовозобов`язаних осіб, тоді як резервісти не віднесені до суб`єктів, на яких поширюється відповідний правовий механізм.
Суд зауважує, що сам по собі факт працевлаштування позивача на підприємстві, віднесеному до об`єктів критичної інфраструктури, а також включення його до списків на бронювання за поданням такого підприємства, не є безумовною та достатньою підставою для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, передбаченої статтею 23 Закону №3543-XII. 
Так, особливості призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період визначені главою VII Закону № 2232-XII.
Відповідно до частини 1 статті 39-1 Закону №2232-XII для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України за поданням Головнокомандувача Збройних Сил України може бути прийнято рішення про призов громадян України, зарахованих до військового оперативного резерву, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Частина 3 цієї норми передбачає, що призов громадян України на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та їх оповіщення здійснюються командирами військових частин - стосовно громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом та/або зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву, та керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - стосовно громадян України, які після їх звільнення з військової служби зараховані до військового оперативного резерву.
Згідно з частиною 7 статті 39-1 Закону №2232-XII призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період не підлягають громадяни України, які на момент призову:
1) визнані за результатами медичного огляду непридатними до військової служби за станом здоров`я;
2) досягли граничного віку перебування в резерві, або якщо час, що залишився до досягнення такими громадянами граничного віку перебування в резерві, є меншим за строк, на який здійснюється призов;
3) вислужили встановлені строки військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, і з дня їх звільнення з такої служби пройшло менше одного року;
4) мають загальний строк військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період у календарному обчисленні не менше одного року. Такі особи в зазначений період можуть бути призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період за їхньою згодою.
Відповідно до частини 8 статті 39-1 Закону № 2232-XII призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період не підлягають також громадяни України, визначені абзацами четвертим - дванадцятим частини першої та частиною другою статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Отже призову на військову службу за призовом в особливий період не підлягають такі особи із числа резервістів : 
- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці (абзац 4 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (абзац 5 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років (абзац 6 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину, хвору на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність (абзац 7 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи (абзац 8 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- усиновлювачі, на утриманні яких перебуває дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років (абзац 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду (абзац 10 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- опікун особи, визнаної судом недієздатною (абзац 11 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи (абзац 12 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в пунктах 3-15 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII (частина 2 статті 23 Закону №3543-XII).
Водночас, визначені в пункті 1 (або абзаці 2) частини першої статті 23 Закону №3543-XII особи - заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку - не відносяться до кола осіб, які не підлягають призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
За таких обставин включення до списків підприємства критичної інфраструктури має виключно організаційно-процедурний характер і не породжує автоматичного виникнення права на бронювання без наявності передбачених законом підстав та відповідності особи встановленим критеріям.
Колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що в діях відповідача вбачається не виконання чинного рішення Мінекономіки про бронювання особи, оскільки матеріали справи не містять доказів прийняття Міністерством економіки України індивідуального рішення про бронювання позивача, яке б породжувало для відповідача обов`язок щодо його виконання. Крім того, позивач не наводить жодних реквізитів такого рішення, зокрема дати його прийняття, номера чи змісту, що унеможливлює його ідентифікацію та перевірку судом.
За таких обставин посилання позивача на невиконання відповідачем рішення про бронювання є необґрунтованими та не підтвердженими належними і допустимими доказами, а відтак не можуть бути підставою для висновку про протиправність дій відповідача.
З урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що дії відповідача щодо відмови у бронюванні позивача є правомірними, а отже позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній відповідачем частині. 
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 у справі №440/4299/25 прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині задоволення позовних вимог, а отже підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 у справі № 440/4299/25 - скасувати в частині задоволення позовних вимог.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 у справі № 440/4299/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		М.О. Семененко 	
Судді	   	І.С. Чалий   З.Г. Подобайло