КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/793/2026
справа №357/12360/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою адвокатом Чутченком Сергієм Олексійовичем, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Бебешко М.М., дата складення повного рішення не зазначена,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У вересні 2024 року ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Вимоги позову мотивує тим, що 06 березня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №500814641, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 88 676,93 грн строком на 36 місяців під 23% річних.
Зазначає, що договір укладено в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та має силу письмового правочину. Банк виконав свої зобов`язання та перерахував кошти, однак відповідач належним чином кредит не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 20 вересня 2021 року становить 72 183,39 грн, з яких: 56 499,46 грн - тіло кредиту, 15 683,93 грн - відсотки.
20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором та позивач набув статус нового кредитора відповідно до статей 512, 514 ЦК України.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, а невиконання відповідачем умов договору підтверджує наявність заборгованості.
Вказує, що досудове врегулювання не здійснювалось, заходи забезпечення доказів не вживались, оригінали доказів наявні у позивача. Інших позовів з тим самим предметом не подавалось.
У зв`язку із звернення до суду позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 100,00 гривень.
Мотивуючи наведеним, просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" заборгованість за кредитним договором у розмірі 72 183,39 гривень, стягнути судові витрати.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за Кредитним договором від 06 березня 2019 року в розмірі 72 183,39 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7 100,00 грн.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення, відтак заборгованість за кредитним договором визначена станом на 20 вересня 2021 року у розмірі 72 183,39 грн є доведеною та обґрунтованою.
Суд зазначив, що відповідач доводи позивача не спростував, не надав доказів, які свідчили б про неотримання ним грошових коштів або погашення заборгованості, також не надав контррозрахунку заборгованості.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Чутченком С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального права.
Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином обставини надання кредиту. Згідно з офертою та акцептом кредит на суму 88 676,93 грн надавався як рефінансування заборгованості за попереднім договором №482559805, однак жодних доказів існування такої заборгованості, її розміру та структури позивач не надав, що унеможливлює перевірку відсутності капіталізації відсотків.
Водночас умовами прямо передбачено перерахування всієї суми кредиту на конкретний рахунок, однак із наданої виписки убачається лише одна операція на цей рахунок у розмірі 20 950,91 грн. Інша сума 67 726,02 грн перерахована на інший рахунок із невідомим призначенням, що не відповідає погодженим умовам. Отже, фактично підтверджено отримання лише 20 950,91 грн, тоді як заявлена заборгованість сформована, виходячи з повної суми кредиту. При цьому тіло кредиту зменшено до 56 499,46 грн, що свідчить про погашення частини заборгованості, а відтак є підстави вважати, що відповідач фактично повернув отримані кошти.
Крім того, позивач не довів погодження всіх істотних умов договору. У матеріалах справи відсутній сам кредитний договір, надано лише оферту та акцепт, які містять відсилку до умов і тарифів, розміщених на сайті банку. Жодних доказів змісту таких умов станом на 06 березня 2019 року суду не подано, що суперечить вимогам статей 76-81 ЦПК України щодо належності, допустимості та достатності доказів. 
Також безпідставним є включення до розрахунку штрафних санкцій у сумі 5 383,36 грн, оскільки в документах, підписаних відповідачем, відсутні погоджені умови щодо їх застосування. Відтак такі суми підлягають зарахуванню в рахунок погашення тіла кредиту.
Щодо відступлення права вимоги, позивач не довів належними доказами набуття права вимоги саме до відповідача. Наданий витяг з реєстру боржників не містить належних реквізитів та підписів сторін, поданий фрагментарно та не дає можливості ідентифікувати його як частину договору факторингу. Відповідно до статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, чого дотримано не було.
За змістом статей 512, 514, 517 ЦК України саме позивач зобов`язаний довести факт переходу права вимоги, а боржник має право не виконувати зобов`язання новому кредитору до надання таких доказів. Отже, відсутні належні та допустимі докази переходу права вимоги.
Уважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав доведеними обставини, які не підтверджені належними доказами, не дослідив істотні умови договору, порядок надання кредиту та факт переходу права вимоги, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Крім того, підлягають врахуванню витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 15 000 грн, які підтверджені договором та актом, з огляду на вимоги статті 133 ЦПК України та критерії реальності і розумності судових витрат.
Мотивуючи наведеним, просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скасувати, ухвалити нове судове рішення яким у задоволенні позову відмовити.
Стягнути судові витрати.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду не надходило.
5. Позиція учасників справи.
19 травня 2025 року адвокатом Чутченком С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано письмові пояснення щодо апеляційної скарги, які фактично дублюють доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
З матеріалів справи убачається, що 06 березня 2019 року ОСОБА_1 підписано оферту на укладення угоди про надання кредиту №500814641, відповідно до якої ОСОБА_1 запропонував АТ "Альфа-Банк" укласти угоду про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов споживчого кредиту тип кредиту "Кредит готівкою"; сума кредиту 88 676,93 гривень; процентна ставка фіксована 23,00%; строк кредиту 36 місяців.
Згідно пункту 2 оферти дата повернення кредиту 07 березня 2022 року.
Згідно пункту 3 оферти ОСОБА_1 просить надати кредит для повернення заборгованості за договором №482559805 від 15 червня 2018 року. Розмір 88 676,93 гривень; спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Альфа-Банк" (а.с. 5).
АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 підписано Договір про внесення змін і доповнень до угоди про надання кредиту № 500814641 від 06 березня 2019 року. Підписанням цього договору сторони дійшли спільної згоди змінити порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за Угодою про надання кредиту, внаслідок чого сторони погодились, що повернення заборгованості за угодою про надання кредиту здійснюється наступним шляхом: повернення кредит Позичальником з 07 жовтня 2019 року здійснюється щомісячно в сумах та в терміни ,в порядку та на умовах, визначених Угодою про надання кредиту та відповідно до Графіку платежі , який є Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту та її невід`ємною частиною в редакції, що додається до цього Договору про внесення змін і доповнень. Сплата процентів за користування кредитом, сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою про надання кредиту здійснюється в сумах та в терміни, в порядку та на умовах визначених Угодою про надання кредит та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1до Угоди про надання кредиту та її невід`ємною частиною у редакції, що додається до цього Договору про внесення змін і доповнень (а.с. 7).
Матеріали справи містять підписаний сторонами паспорт споживчого кредиту, що містить вищенаведені умови договору. Пунктом 6 паспорту споживчого кредиту передбачений штраф за кожне прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох днів - 200 грн; за кожне прострочення платежу, що триває п`ять днів та більше - 400,00 грн (а.с. 7 на звороті).
Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 500814641 від 06 березня 2019 року встановлено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту, згідно якого загальна вартість кредиту 123575,72 грн, що складається з суми кредиту 88676,93 грн та процентів за користування кредитом 34898,79 грн (а.с. 8).
20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнту право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведений в додатку №1-1 до договору.
Відповідно до пункту 2.3 Договору право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до пункту 4.2 Договору. В дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до пункту 4.2 Договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою у додатку №2 до цього договору.
Згідно пункту 4.2. договору фактор зобов`язаний передати в розпорядження клієнту грошові кошти і сплатити клієнтові ціну прав вимоги у розмірі 12 844 800,00 гривень, шляхом перерахування на рахунок клієнта в дату підписання договору (а.с. 10-14 зворот).
Відповідно до даних витягу з додатку №1-1 до договору факторингу №3 від 20 вересня 2021 року АТ "Альфа-Банк" відступило ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 500814641 від 06.03.2019 на загальну суму 72183,39 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту - 56499,46 грн та залишку заборгованості за процентами - 15683,93 грн (а.с. 15-17).
20 вересня 2021 року сторонами договору факторингу (АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" підписано Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 20 вересня 2021 року до Договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року, відповідно до якого у відповідності та на виконання Договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 2.3.1 Договору Реєстр Боржників Клієнта від 20 вересня 2021 року (а.с. 18).
Згідно даних платіжного доручення №559 від 20 вересня 2021 року ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" на рахунок АТ "Альфа-Банк" сплачено 12 844 800,00 гривень. У графі призначення платежу вказано "за право вимоги згідно договору факторингу №3 від 20 вересня 2021 року Без ПДВ" (а.с. 19).
Згідно даних розрахунку заборгованості за кредитом убачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором №500814641 від 06 березня 2019 року становить 72 183,39 гривень, з яких заборгованість за тілом - 56 499,46 гривень, заборгованість за відсотками 38 74,29 гривень. Із даних складеного розрахунку убачається, що відповідачем частково та періодично виконувались умови кредитного договору, зокрема відповідачем здійснювались погашення: 07 квітня 2019 року на суму 1 317,62 гривень; 18 квітня 2019 року на суму 2 800,00 гривень; 16 травня 2019 року на суму 2 985,00 гривень; 03 червня 2019 року на суму 4 985,00 гривень; 16 липня 2019 року на суму 3 409,34 гривень; 17 липня 2019 року на суму 608,15 гривень; 01 серпня 2019 року на суму 3 485,00 гривень, 16 вересня 2019 року на суму 4 040,00 гривень; 17 жовтня 2019 року на суму 4 020,00 гривень; 18 листопада 2019 року на суму 1 000,00 гривень; 02 грудня 2019 року на суму 3 016,00 гривень; 16 грудня 2019 року на суму 3 985,00 гривень; 17 лютого 2020 року на суму 441,00 гривень; 28 лютого 2020 року на суму 6 485,00 гривень; 13 квітня 2020 року на суму 8 040,72 гривень; 03 серпня 2020 року на суму 10 000,00 гривень (а.с. 38).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частини 1 статті 628 ЦК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
У відповідності до статті 1077 ЦПК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
За положеннями статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до частин 1, 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, у тому числі, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно частини 3 статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем підписано оферту, паспорт споживчого кредиту, а також додаток із графіком платежів, які у сукупності містять усі істотні умови кредитного договору, зокрема розмір кредиту, процентну ставку, строк користування та порядок повернення. Також сторони уклали договір про внесення змін, яким погодили порядок виконання зобов`язань.
Посилання скаржника на те, що фактично отримано лише частину кредитних коштів, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки умовами договору прямо передбачено цільове призначення кредиту - рефінансування попередньої заборгованості, що передбачає можливість перерахування коштів не безпосередньо позичальнику, а на відповідні рахунки для погашення існуючих зобов`язань. Сам по собі інший спосіб руху коштів не свідчить про ненадання кредиту.
Крім цього, факт надання кредиту у розмірі 88 676,93 гривень підтверджується даними виписки з рахунку (а.с. 20-37).
Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості убачається, що відповідач здійснював численні платежі на виконання кредитного договору, що об`єктивно свідчить про визнання ним факту існування кредитного зобов`язання та отримання кредитних коштів. При цьому, доводи апеляційної скарги про повне погашення заборгованості є припущеннями та не підтверджені жодними належними доказами, зокрема контррозрахунком.
Установлені судом обставини у своїй сукупності дозволяють зробити висновок, що АТ "Альфа-Банк" виконало свої зобов`язання за договором №500814641, а саме банком надано відповідачу кредит у визначеному розмірі, тому колегія суддів відхиляє твердження апеляційної скарги в частині недоведеності надання кредиту.
Щодо тверджень апеляційної скарги про відсутність погодження істотних умов договору, колегія суддів зазначає, що надані у справі докази (оферта, акцепт, паспорт кредиту, графік платежів) у своїй сукупності дають можливість встановити всі істотні умови договору споживчого кредиту. Закон України «Про електронну комерцію» допускає укладення договорів у електронній формі, а тому такі доводи є безпідставними.
Посилання скаржника на відсутність доказів погодження штрафних санкцій колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки відповідні умови передбачені у паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, отже підтверджує погодження сторонами відповідних умов.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність переходу права вимоги, колегія суддів зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджується укладення договору факторингу між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», факт оплати ціни договору та підписання акту приймання-передачі реєстру боржників. Крім цього, матеріали справи містять витяг з реєстру, підписаний АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС", в якому зазначено відповідача та відповідний кредитний договір. Зазначені докази у своїй сукупності є належними та допустимими і дають можливість ідентифікувати перехід права вимоги саме за спірним зобов`язанням.
Формальні зауваження апелянта щодо оформлення витягу не спростовують правомірність правочину та встановленого факту відступлення права вимоги, оскільки останній підтверджується також іншими взаємопов`язаними доказами.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, однак не містять посилань на нові обставини чи докази, які б спростовували правильність висновків суду.
За установлених обставин, колегія суддів робить висновок, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.
Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Чутченком Сергієм Олексійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова