КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/8214/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу
за позовом:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 
до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 )
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить:
1) Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань надання та оформлення відстрочки при ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 , згідно протоколу №111 від 26.11.2025 року.
2) Зобов`язати комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву про відстрочку від 21 листопада 2025 року ОСОБА_1 на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у встановленому законом порядку.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.34).
26.12.2025 року судом залишено без руху позовну заяву та встановлено п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви та надання доказів (а.с.37).
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 року продовжено розгляд справи (а.с.37).
В обґрунтування вимог зазначено, що 18.05.2024 року з використанням мобільного додатку «Резерв+» позивачем проведено звірку контактних даних з Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а 04.07.2024 зроблена звірка при особистій явці в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мав відстрочку від мобілізації по догляду за хворою матір`ю з грудня 2016 року. 
21.11.2025, відповідно до Постанови КМУ від 24.10.2025 №1364, у зв`язку з закінченням терміну надання відстрочки згідно абз.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», звернувся до Кропивницького Центру надання адміністративних послуг про поновлення відстрочки з тих самих підстав, а саме - постійним доглядом за хворою матір`ю, яка мешкає разом з позивачем – ОСОБА_2 (1939 року народження). Комісією з розгляду питань надання та оформлення відстрочки при ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке оформлене протоколом №111 від 26.11.2025, в наданні відстрочки на підставі вказаних документів відмовлено, про що повідомлено Кропивницьким Центром надання адміністративних послуг повідомленням №20251121-180544 від 28.11.2025.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.
Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому вказано, що позивач, для підтвердження підстав для надання йому відстрочки, надав висновок №189 від 21.11.2024 за формою первинної облікової документації №080-4/о про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.
Відповідач вважає, що такий висновок не може підтверджувати необхідності здійснення постійного стороннього догляду. Адже поняття «постійний догляд», зазначене в Додатку 5 Порядку № 560 та «отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи», зазначене в Інструкції, не є тотожними та не є взаємозамінними.
Поряд з тим, з урахуванням пункту 12 Інструкції № 407, на момент розгляду Комісією заяви Позивача термін дії Висновку № 189 закінчився, а отже і акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 26.11.2024 року, складений на підставі Висновку № 189, втратив чинність.
Вказує, що позивачем не надано будь-яких підтверджуючих документів на отримання інвалідності ОСОБА_2 .
Відтак, відповідач вважає, що ним повністю дотримано вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року якою затверджено «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (а.с.47-53).
Позивачем подано відповідь на відзив, в якій він заперечує проти доводів відповідача. (а.с.71-75).
Дослідивши докази, заяви по суті справи і письмові пояснення сторін, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.
21.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до Кропивницького Центру надання адміністративних послуг про поновлення відстрочки з тих самих підстав, а саме - постійним доглядом за хворою матір`ю, яка мешкає разом з позивачем – ОСОБА_2 (1939 року народження). До заяви було надано оригінали наступних документів:
- ІД-картка ОСОБА_1 № НОМЕР_3 (а.с.7-8);
- Витяг з реєстру територіальної громади щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 від 05.09.2023р. (а.с.9);
- ІПН ОСОБА_1 від 07.07.2005р.;
- Свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 (а.с.16);
- Копія паспорту ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 (а.с.17-21);
- Витяг з реєстру територіальної громади щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 від 04.11.2024 року (а.с.23);
- ІПН ОСОБА_2 від 16.06.1998 р. (а.с.22);
- Заява ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення ДСП Кропивницької міськради щодо надання акту про встановлення факту постійного догляду від 04.11.2024 р. (а.с.10);
- Лист-відповідь Департаменту соціальної політики Кропивницької міськради від 29.11.2024 р. (а.с.26);
- Акт про встановлення факту постійного догляду ОСОБА_1 за ОСОБА_2 від 26.11.2024р. (а.с.24-25);
- Висновок №189 від 21.11.2024 року про наявність порушень функцій організму ОСОБА_2 , через невиліковні хвороби (а.с.27).
Комісією з розгляду питань надання та оформлення відстрочки при ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке оформлене протоколом №111 від 26.11.2025, в наданні відстрочки на підставі вказаних документів відмовлено, про що повідомлено Кропивницьким Центром надання адміністративних послуг повідомленням №20251121-180544 від 28.11.2025 (а.с.67).
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно до вимог статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України). 
Аналогічний обов`язок громадян України кореспондується із статтею 1 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі – Закон № 2232-XII). 
Так, згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. 
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Цього ж дня Президент України видав Указ №69/2022 "Про загальну мобілізацію", яким оголошено проведення загальної мобілізації. 
Загальновідомим є той факт, що воєнний стан неодноразово продовжувався і діє донині.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон №3543-XII). 
Статтею 23 цього Закону визначено перелік військовослужбовців, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації та яким може бути надана відстрочка від військової служби. 
Зокрема, згідно з пунктом 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані – зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), яким, серед іншого, врегульовано процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та її оформлення.
Пунктом 56 Порядку № 560 передбачено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Згідно з пунктом 57 Порядку №560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: 
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); 
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Положенням пункту 60 Порядку № 560 передбачено, що Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. 
Відповідно до Додатку № 5 зазначеного Порядку документами, які підтверджують право на відстрочку за пунктом 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII є, зокрема: 
- для особи, яка потребує постійного догляду, - довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; 
- для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8);
Так, предметом судового розгляду у справі є рішення про відмову в наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII, у зв`язку з відсутністю висновку ЛКК про потребу в постійному догляді. 
Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2024 року у справі №420/16689/23 зазначив про недосконалість та неузгодженість термінів та понять в нормативно-правових актах стосовно питання, яким документом підтверджується необхідність здійснення постійного догляду та який орган має право видавати цей документ. 
Водночас, Верховний Суд дійшов висновку, що МСЕК визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності. Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то Верховний Суд уважає, що такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-4/0) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407 "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я" затверджено форму первинної облікової документації № 080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі" та Інструкцію щодо її заповнення (далі – Інструкція).
Відповідно до пункту 2, 7 Інструкції, Висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги.
У пункті 4 Висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Беручи до уваги те, що у матері позивача відсутня встановлена група інвалідності, то для підтвердження порушення функцій організму внаслідок невиліковної хвороби, через які вона не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, надається Висновок за формою 080-4/о, який позивачем надавався комісії та який наявний в матеріалах справи (а.с.27).
При цьому, враховуючи вищевикладені положення законодавства, у Висновку за формою первинної облікової документації № 080-4/о, затвердженої Наказом № 407, що виданий матері позивача, не може бути зазначено про потребу у постійному догляді, оскільки таке зазначення суперечило б положенням пункту 7 Інструкції.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач надав комісії акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 26.11.2025 року, який відповідає встановленій додатком 8 до Порядку №560 формі, та свідоцтво про народження (а.с.24-25, 16).
Викладені обставини спростовують висновки відповідача про недостатність поданих позивачем документів, адже такі надані у відповідності до приписів Порядку № 560.
Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про протиправність рішення Комісії з розгляду питань надання та оформлення відстрочки при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом №111 від 26.11.2025 року.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою та другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити.
Відповідно до частин 1, 3, 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань надання та оформлення відстрочки при ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 , згідно протоколу №111 від 26.11.2025 року.
Зобов`язати комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву про відстрочку від 21 листопада 2025 року ОСОБА_1 на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за наслідками розгляду якої прийняти рішення про надання відстрочки, з урахуванням висновків суду, вказаних у цьому рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн.за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
Учасникам справи, які зареєстрували електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. Вказане не позбавляє права таку особу отримати копію судового рішення у паперовій формі за її окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО