Справа № 716/199/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.03.2026         м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складi:
головуючого судді Шевчук Р.М.,
при секретарі судового засідання Єлащуку Р.Г.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Заставнівського районного суду Чернівецької області справу за позовною заявою  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат – Козловська Юлія Павлівна, до Територіальної громади с.Вікно в особі Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Заставнівського районного суду Чернівецької області з позовною заявою в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом, на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який за життя належав її бабусі, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказувала, що після смерті бабусі залишилося спадкове нерухоме майно, а саме: земельна ділянка та житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Зазначає, що вона є спадкоємцем за заповітом, іншим спадкоємців немає, в свою чергу позивачка ОСОБА_1 спадщину прийняла протягом шести місяців від дня смерті бабусі, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Проте позивачка не може отримати в нотаріуса свідоцтво про успадкування будинку з належними господарськими будівлями і спорудами так як спадкодавиця ОСОБА_2 при житті не виготовила технічний паспорт на будинок і не отримала свідоцтво про право власності на нього. 
04 грудня 2025 року звернувшись до приватного нотаріуса Чернівецького РНО із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно, отримала відмову у видачі такого свідоцтва у зв`язку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно за померлою ОСОБА_2 .
Зазначала, що вона не має можливості використати своє право на оформлення спадщини в позасудовому порядку, а тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Враховуючи викладене, просила позовні вимоги задоволити та визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно.
Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання та витребувано матеріали спадкової справи.
Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, в її інтересах представником ОСОБА_3 подано до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Представник відповідача Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку.
До суду надійшла заява від представника відповідача, в якому останній зазначив, що Вікнянська сільська ради Чернівецького району Чернівецької області не заперечує проти задоволення позов та просить розглянути справу за відсутності представника їх представника. Позов підтримують.
Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч.4 ст.200 ЦПК України).
У відповідності до вимог ч.4ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, дослідивши письмові докази в справі в їх сукупності та взаємозв`язку, врахувавши заяви сторін, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до положень ч.1ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з позовною заявою за правилами позовного провадження.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно.
14 січня 2002 року ОСОБА_2 , заповіла все своє майно внучці « ОСОБА_4 », що стверджено копією заповіту, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Мосорівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за реєстровим № 3.
З свідоцтва про зміну імені від 10.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінила прізвище « ОСОБА_5 ».
Факт родинних відносин між спадкодавицею - ОСОБА_2 та позивачкою ОСОБА_1 , стверджено копією наданого свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 , в якому її батьком записано: «  ОСОБА_6 » та свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 в якому його матір`ю записана «  ОСОБА_2 ».
З копії матеріалів спадкової справи за № 414/2005, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що ОСОБА_1 , прийняла спадщину за заповітом на спадкове майно, однак не оформила спадкові права на вказане нерухоме майно.
Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України - спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини.
Отже, після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .
Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13 грудня 1995 року.
Згідно з п.4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений 17.11.2025 року КП «Заставнівський районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок по АДРЕСА_1 побудовано в 1969 році.
Домоволодіння складається з житлового будинку загальною площею 60,50 кв.м, житловою площею 42,60 кв.м - під літерою «А»., літня кухня літ. «Б», сарай під літ.«В», гараж під літ. «Г», вбиральня під літ. «Д», ворота під №1, огорожа під № 2, криниця під № 3.
Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.
Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.
Довідкою від 08 січня 2026 року, виданою Вікнянською сільською радою Чернівецького району Чернівецькою області стверджено те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належав житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . 
З наданого витягу із записом з копії з погосподарської книги № 03 за 2001-2005 роки вбачається, що головою вищезазначеного домогосподарства була – ОСОБА_2 . 
Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , побудоване відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі.
Також судом встановлено, що ОСОБА_2 є єдиною особою, що прийняла спадщину в порядку визначеному ч.1ст.1269 ЦК України.
04 грудня 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Бурдейної Г.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно за померлою ОСОБА_2 .
Зміст правовідносин в даній справі полягає у тому, що спірний житловий будинок, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , успадкований позивачкою як спадкоємицею за законом, однак те, що за життя спадкодавиця не оформила свої майнові права на нерухоме майно позбавляє позивачку можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку.
Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємиці на отримання спадщини, а її право в такому випадку підлягає судовому захисту.
Встановлено, що право власності на спадкове майно (житловий будинок) не оформлене, правовстановлюючі документи на нього відсутні.
Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки неоформлення належним чином спадкових прав спадкодавцем та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Таким чином, враховуючи, що спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 , є її онука - ОСОБА_1 , інших спадкоємців немає, а сам факт відсутності державної реєстрації права власності на спадкове майно, не позбавляє спадкодавця власності на спірне майно, вимоги позивачки як спадкоємця за законом є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Іншого способу захисту свого права, окрім як звернення до суду з даним позовом у позивачки немає.
Крім того, з врахуванням заяви відповідача про визнання позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову.
На підставі ст.ст. 392, 1218, 1261, 1266, 1268, 1273 ЦК України, керуючись статтями 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок з належними до нього господарськимим будівлями і спорудами розташованими по АДРЕСА_1 зокрема на житловий будинок загальною площею 60,50 кв.м, житловою площею 42,60 кв.м - під літерою «А», літню кухню літ. «Б», сараю під літ.«В», гараж під літ. «Г», вбиральню під літ. «Д», ганку «А-а», ворота під №1, огорожу під № 2, криницю під № 3.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Чернівецького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя      Шевчук Р.М.