ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року	Львів	Справа № 300/181/25 пров. № А/857/22394/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Мандзій О.П.,
суддів Заверухи О.Б., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі №300/181/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя в 1-й інстанції Тимощук О.Л.,
дата ухвалення рішення 24.04.2025,
місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення не зазначено.,

В С Т А Н О В И В:
Адвокат Захаріїв Богдан Дмитрович (далі, також представник позивача, адвокат Захаріїв Б.Д.) в інтересах ОСОБА_1 (далі, також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в Івано-Франківський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі, апелянт, відповідач, Головне управління ПФУ у Львівській області), в якому, з врахуванням заяви про внесення змін до позовної заяви (а.с.46-54), просив про:
- визнання протиправною відмову Головного управління ПФУ у Львівській області у зарахуванні ОСОБА_1 часу роботи з 21.08.1999 по 03.05.2006 на посаді учителя біології та хімії Монастирчанської ЗОШ-сад І-ІІІ ступенів та часу роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 на посаді учителя біології та хімії і основ здоров`я Монастирчанського НВК до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
-визнання протиправною відмову Головного управління ПФУ у Львівській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язання Головного управління ПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 час роботи з 21.08.1999 по 03.05.2006 на посаді учителя біології та хімії Монастирчанської ЗОШ-сад І-ІІІ ступенів та час роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 на посаді учителя біології та хімії і основ здоров`я Монастирчанського НВК до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язання Головного управління ПФУ у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- відшкодування ОСОБА_1 за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідача в розмірі 305 100,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що, з позиції сторони позивача, з врахуванням приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач має право на нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, а також на врахування відповідних періодів його роботи на посадах учителя Монастирчанської ЗОШ-сад І-ІІІ ступенів, а також у Монастирчанському НВК до стажу роботи, що дає право на призначення відповідної допомоги.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 у цій справі позов задоволено частково; визнано протиправною відмову Головного управління ПФУ у Львівській області у зарахуванні ОСОБА_1 часу роботи з 21.08.1999 по 03.05.2006 на посаді учителя біології та хімії Монастирчанської ЗОШ-сад І-ІІІ ступенів та часу роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 на посаді учителя біології та хімії і основ здоров`я Монастирчанського НВК до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; визнано протиправною відмову Головного управління ПФУ у Львівській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано Головне управління ПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 час роботи з 21.08.1999 по 03.05.2006 на посаді учителя біології та хімії Монастирчанської ЗОШ-сад І-ІІІ ступенів та час роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 на посаді учителя біології та хімії і основ здоров`я Монастирчанського НВК до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління ПФУ у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у Львівській області на користь ОСОБА_1 частину сплаченої суми судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 (сорок вісім) копійок.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ПФУ у Львівській області оскаржило таке в апеляційному порядку, оскільки вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що у результаті перерахунку пенсії позивачу його спеціальний стаж, який дає право призначення грошової допомоги в розмірі десяти пенсій, становив 30 років 8 місяців 26 днів. Оскільки спеціальний стаж становив менше за необхідний стаж 35 років (для чоловіків), тому підстави для призначення одноразової грошової допомоги були відсутні.
Основним документом для призначення всіх видів пенсії є трудова книжка. 
За матеріалами електронної пенсійної справи, у трудовій книжці НОМЕР_1 наявний запис про періоди роботи позивача з 20.08.1999 по 30.05.2006 на посаді вчителя та хімії Монастирчанської ЗОШ-сад І-ІІІ ступенів. Також в матеріалах електронної пенсійної справи наявна довідка від 03.12.2023 №84, видана Монастирчанською гімназією Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про те, що позивач з 14.09.1995 по 20.08.1999 працював на посаді методиста райметодкабінету відділу освіти, працюючи при цьому по сумісництву вчителем біології та хімії у Монастирчанській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів з навантаженням 0,5 ставки за винятком 1998 року – 0,33 ставки; у період з 18.042006 по 23.11.2010 обраний секретарем Монастирчанської сільської ради працюючи при цьому по сумісництву вчителем біології та хімії у Монастирчанському навчально-виховному комплексі з навантаженням.
Таким чином, період роботи з 14.09.1995 по 20.08.1999 – час роботи за сумісництвом був зарахований на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі №300/3436/26. Період з 21.08.1999 по 03.05.2006 не був зарахований до спеціального стажу оскільки робота за сумісництвом на посадах, які зазначені у Переліку №909 не дає права на призначення пенсії за вислугу років і виплати грошової допомоги.
Апелянт просив скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 у справі №300/181/25 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.
Позивач правом подання відзиву не скористався.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Ухвалою від 18.07.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 цю справу передано на розгляд колегії суддів: Мандзій О.П., О.Б. Заверуха, З.М. Матковська.
Ухвалою від 02.03.2026 справу прийнято до провадження.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, як свідчать відомості листа Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області від 15.09.2023, ОСОБА_1 з 29.06.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с.52,53).
Коментованим листом ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV (а.с.52,53).
В подальшому, 23.03.2024 позивач через Веб-портал Пенсійного фонду звернувся із заявою про перерахунок допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами (одноразова допомога у розмірі 10 пенсій).
Однак, згідно з рішенням Головного управління ПФУ у Львівській області від 29.03.2024 №092750008981 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу (а.с.26 та зворотна сторона).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі №300/3436/24:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ПФУ у Львівській області №092750008981 від 29.03.2024 про відмову в проведенні перерахунку пенсії із нарахуванням та виплатою ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;
- зобов`язано Головне управління ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2024 про зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV часу проходження служби в лавах Збройних Сил СРСР з 10.05.1983 по 06.05.1985; часу роботи на посаді керівника гуртка Богородчанської станції юних натуралістів з 13.08.1986 по 25.08.1986; часу навчання на біологічному факультеті Чернівецького Державного університету з 01.09.1986 по 01.07.1991, час роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії Монастирчанської загальноосвітньої школи з 14.11.1995 по 20.08.1999; часу роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанському навчально-виховному комплексі з 01.09.2006 по 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010 та про призначення і виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування2 від 09.07.2003 №1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (https://reyestr.court.gov.ua/Review/119747203).
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі №300/3436/24 набрало законної сили 18.11.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/119747203).
В подальшому, Головне управління ПФУ у Львівській області листом від 05.12.2024 №1300-5305-9/198355 повідомило Головному управлінню ПФУ в Івано-Франківській області, про те, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі №300/3436/24 пенсійну справу ОСОБА_1 переглянуто, зараховано до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV відповідні періоди роботи та прийнято рішення про відмову у призначенні грошової допомоги, оскільки стаж ОСОБА_1 , який дає право на призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій становить 30 рокі 8 місяців 26 днів (а.с.31,32).
Коментованим листом Головне управління ПФУ у Львівській області прохало Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області забезпечити перевірку правильності виконання рішення суду від 14.06.2024 у справі №300/3436/24 та повідомити заявнику про виконання рішення (а.с.31,32).
Як наслідок, Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області листом від 17.12.2024 №0900-0306-8/55190 повідомило ОСОБА_1 про те, що в результаті перерахунку пенсії спеціальний страховий стаж останнього, який дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, становить 30 років 8 місяців 26 днів, тобто є меншим за необхідний 35 років, а тому відсутні підстави для призначення одноразової грошової допомоги (а.с.5-6).
Відповідно до відомостей Форми РС-право «Індивідуальний перерахунок: згідно з рішенням суду» до спеціального страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій «Прац.освіти, соцзабезпечення» зараховано періоди: з 10.05.1983 по 06.05.1985, з 13.08.1986 по 25.08.1986, з 01.09.1986 по 01.07.1991, з 15.08.1991 по 14.09.1995, з 14.11.1995 по 20.08.1999, з 01.09.2006 по 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.07.2023 (а.с.75). 
Вважаючи протиправною відмову Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області у зарахуванні ОСОБА_1 часу навчання на біологічному факультеті Чернівецького Державного університету з 01.09.1986 по 01.07.1991 до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначенні такої допомоги, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Однак дізнавшись про відмову Головного управління ПФУ у Львівській області у зарахуванні ОСОБА_1 часу роботи з 21.08.1999 по 03.05.2006 на посаді учителя біології та хімії Монастирчанської ЗОШ-сад І-ІІІ ступенів та часу роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 на посаді учителя біології та хімії і Основ здоров`я Монастирчанського НВК до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначенні такої допомоги, позивач просив змінити відповідача у справі на належного та збільшив свої позовні вимоги.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції керувався тим, що період роботи позивача з 20.08.1999 по 03.05.2006 на посаді учителя біології і хімії Монастирчанської ЗОШ-сад І-ІІІ ступенів та період роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 на посаді вчителя біології, хімії та основ здоров`я Монастирчанського НВК підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV та ОСОБА_1 має право на призначення та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
З 01.01.2004 принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), який прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII).
Таким чином, оскільки Закон №1058-ІV та Закон №1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону №1058-IV, як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону №1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону №1058-IV.
Згідно з п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IVособам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
З аналізу вищевикладеного суд зазначає, що право на отримання відповідної грошової допомоги не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії по віку.
Таку позицію викладено Верховним Судом у постановах від 30.01.2019 у справі №442/456/17 та від 13.02.2019 у справі №233/4308/17.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зафіксовано у Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України за №1191 від 23.11.2011.
Відповідно до п. 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 (далі - Перелік №909).
Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058, станом на день її призначення.
Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
У контексті викладеного, суд першої інстанції вірно вказав, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.
Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі №234/13835/17 зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.
Крім того, відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.06.2021 у справі №328/1620/17, умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV. Слід зазначити й про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.
Отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.
Як було зазначено вище, після набрання законної сили судовим рішення у справі №300/3436/24, Головне управління ПФУ у Львівській області повідомило про те, що пенсійну справу позивача переглянуто, зараховано до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно з п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV відповідні періоди роботи та прийнято рішення про відмову в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки стаж роботи позивача, який дає право на призначення допомоги становить 30 років 8 місяців 26 днів, що є меншим за необхідний стаж 35 років.
Зокрема, до спеціального страхового стажу позивача зараховано періоди роботи, які дають право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій «Прац.освіти, соцзабезпечення»: з 10.05.1983 по 06.05.1985, з 13.08.1986 по 25.08.1986, з 01.09.1986 по 01.07.1991, з 15.08.1991 по 14.09.1995, з 14.11.1995 по 20.08.1999, з 01.09.2006 по 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.07.2023 (а.с.75).
Позивач не погоджується з незарахуванням до його спеціального стажу періодів роботи з 21.08.1999 по 03.05.2006 на посаді учителя біології Монастирчанської ЗОШ-сад І-ІІІ ступенів та часу роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 на посаді вчителя біології та хімії і основ здоров`я Монастирчанського НВК до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, згідно з п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік №909).
Згідно з Переліком №909, в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Окрім цього, постановою Кабінету Міністрів України №963 від 14.06.2000 затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 у справі №876/5312/17 та у постанові від 13.02.2019 у справі №233/4308/17, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.
Разом з тим, згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 №78 «Порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам» вказано, що працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховується період роботи на цих посадах.
Приписами ст.62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р. затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у відповідності до п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами /надалі Порядок № 637/.
Відповідно до п.1-3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.04.1983 ОСОБА_1 у період з 20.08.1999 по 03.05.2006 працював учителем біології і хімії Монастирчанської ЗОШ-сад І-ІІІ ступенів, 01.12.2010 призначений на посаду вчителя біології, хімії та основ здоров`я Монастирчанського НВК, відомості про звільнення відсутні (а.с.88-97). Усі записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 22.04.1983 зроблені належним чином та не викликають жодних сумнівів щодо їх достовірності, а відповідач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про недостовірність записів зроблених у трудовій книжці позивача.
Отже, враховуючи наведені положення Закону №1058-IV, приймаючи до уваги, що Переліком закладів і установ №909 передбачені посади директора та учителя незалежно від форми власності, відомчої належності закладів і установ або статусу, суд зазначає, що період роботи позивача на зазначених посадах має зараховуватись до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII.
Апеляційний суд погоджується з тим, що період роботи позивача з 20.08.1999 по 03.05.2006 на посаді учителя біології і хімії Монастирчанської ЗОШ-сад І-ІІІ ступенів та період роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 на посаді вчителя біології, хімії та основ здоров`я Монастирчанського НВК підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.
Доцільно звернути увагу на те, що звертаючись із апеляційною скаргою, відповідач жодним чином не спростував висновки суду першої інстанції про те, що позивач у період роботи з 21.08.1999 по 30.05.20096 на посаді учителя біології та хімії Монастирчанської ЗОШ І-ІІІ ступенів працював за сумісництвом на іншій роботі, а також не вказав норми, яка б передбачала заборону зарахування відповідного стажу роботи за сумісництвом до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії.
Верховний Суд у постанові від 21.10.2019р у справі №295/8391/15-а сформував правовий висновок про те, що робота за сумісництвом підлягає зарахуванню як робота, яка передбачена у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а відтак і право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019р. у справі № 442/456/17 звернула увагу, що сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу, тобто, працівник може працювати за сумісництвом не більше, ніж на 0,5 ставки.
Також Велика Палата Верховного Суду вирішуючи спори, пов`язані із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» №909 від 04.11.1993р., дійшла висновків про недопустимість формальних (дискримінаційних) підходів органів ПФ України до реалізації особою конституційного права на соціальний захист при наявності підтвердженого стажу роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.
Аналогічна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 29.08.2018р. у справі № 492/446/15-а, від 30.01.2019р. у справі № 876/5312/17 та від 13.02.2019р. у справі № 233/4308/17.
Крім того, право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.
З огляду на те, що позивач на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, працював у відповідному закладі та має достатній трудовий стаж роботи в таких закладах, при цьому, раніше не отримував пенсію, суд дійшов до висновку, що позивач має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.
Викладене залишилося неспростованим в ході апеляційного розгляду справи.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачу було протиправно відмовлено у зарахуванні часу роботи з 21.08.1999 по 03.05.2006 на посаді учителя біології та хімії Монастрчанської ЗОШ-сад І-ІІІ ступенів та часу роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 на посаді учителя біології та хімії і основ здоров`я Монастрчанського НВК до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відтак, враховуючи встановлення судом першої інстанції порушення прав позивача, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав останнього є зобов`язання відповідача зарахувати час роботи з 21.08.1999 по 03.05.2006 на посаді учителя біології та хімії Монастирчанської ЗОШ-сад І-ІІІ ступенів та часу роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 на посаді учителя біології та хімії і основ здоров`я Монастирчанського НВК до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог учасниками справи не оскаржується, а тому в силу приписів частини першої статті 308 КАС України не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що призвело до правильного вирішення справи, а підстави для скасування рішення суду першої інстанції - відсутні.
Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі №300/181/25 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. П. Мандзій 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська