Справа № 308/11215/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого - судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Лутнянського І.Р., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Сідун О.С., відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Ємчук Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Сідун Олеся Степанівна, до ОСОБА_3 , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Холмківської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 , звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Холмківської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, згідно з якою просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітньої сина- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. із врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позов мотивує наступним. Позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2024 року розірвано. Ще за час спільного проживання до укладення шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який з вересня 2023 року та після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем, а матір проживає за кордоном в Словацькій Республіці. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2024 року визначено місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Син - ОСОБА_5 весь час проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні та вихованні. Дитина проживає в будинку разом з позивачем, який належить йому на праві спільної сумісної власності за адресою: АДРЕСА_1 . Сином повністю піклується позивач, який в свою чергу не лише матеріально утримує його, але і належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З огляду на норми СК України, вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду. Позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач працевлаштований, є студентом ІІІ-курсу ТОВ «», має житло, в якому разом проживає з сином. Син навчається в Ужгородському ліцеї №12 Ужгородської міської ради Закарпатської області. Отже, позиція відповідача (мами неповнолітнього сина), яка відсутня в його житті, шкодить його інтересам та здоров`ю, і не сприяє всебічному та гармонійному розвитку дитини. Те що відповідачка не надає кошти на утримання дитини, не зателефонує та не цікавиться здоров`ям сина, не кажучи про те, що мама не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Дитина не отримала від мами жодного подарунку ні на день народження, ні на Новий рік, ні на ОСОБА_6 , ні на День ангела. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини мамою, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.08.2025 позовну заяву залишено без розгляду.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. 
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким просить у задоволенні позову в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити. Присудити до стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що 01.02.2025 року ОСОБА_2 уклала шлюб у Словацькій Республіці з ОСОБА_7 (копія свідоцтва про шлюб з перекладом на українську мову додається). Від вказаного шлюбу народилась донька - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У зв`язку із укладенням шлюбу та народженням дитини відповідач проживає у Словацькій Республіці, однак, вказаний факт жодним чином не спростовує її участь у житті та вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом із батьком в Україні. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач по справі не утримує дитину матеріально та не приймає участі у її вихованні. З вказаними доводами позову не погоджуємося з огляду на наступне. 31.10.2024 року відповідачем відкрито на ім`я дитини ОСОБА_5 строковий банківський вклад до настання повноліття. Згідно квитанцій від 31.10.2024 року та 04.07.2025 року на рахунок дитини внесено відповідачем 100 євро та 350 євро відповідно. Окрім того, відповідач відкрила на ім`я дитини картку Monobank, куди здійснює переказ коштів на щоденні потреби дитини та здійснює перерахунок коштів на потреби дитини на картковий рахунок позивача. Разом із тим, на даний час відповідачка перебуває у декретній відпустці у зв`язку із народженням ІНФОРМАЦІЯ_6 третьої дитини, зайнята доглядом за дитиною та у зв`язку із цим обмежена в отриманні доходів від власної праці. Беручи до уваги фактичні обставини справи, а також обов`язок обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини, норми Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» щодо мінімального розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи відсутність на даний момент у відповідача можливості працювати у зв`язку із перебуванням у декретній відпустці, вважає, що заявлені позивачем аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. є надмірними. Тому просить присудити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця. Щодо задоволення позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина заперечує у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю такої. Обґрунтування позову в цій частині зводяться виключно до голослівних суджень позивача, не підтверджених жодними доказами до справі, які зводяться до того, що на думку позивача, мати дитини відсутня в його житті, не надає кошти на утримання дитини, не телефонує та цікавиться його здоров`ям та не спілкується з ним, що свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника (особи, щодо якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав) та його поведінці (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, п. 57). Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Позивач у позові не обґрунтовує та не наводить доказів на підтвердження того, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом саме позбавлення матері батьківських прав стосовно до дитини. У матеріалах позову відсутні беззаперечні докази на підтвердження факту ненадання матір`ю фінансової чи іншої матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина, а сам по собі факт проживання дитини разом із батьком ще не свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків матір`ю. Аналізуючи доводи позову у контексті позбавлення батьківських прав, необхідно зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід необхідно як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Не зважаючи на те, що син ОСОБА_9 проживає разом із батьком, у матері та сина чудові відносини, засновані на взаємній повазі та любові.
Службою у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області подано суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав від 17.10.2025.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Клопотання представника позивача та відповідача про виклик свідків задоволено. Постановлено викликати у якості свідків: ОСОБА_10 , тел. НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_11 , тел. НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ; ОСОБА_12 , тел. НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ; ОСОБА_13 , тел. НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 , а також ОСОБА_14 , адреса місця проживання: АДРЕСА_6 , тел. НОМЕР_6 ; ОСОБА_15 , адреса місця проживання: АДРЕСА_6 , тел. НОМЕР_7 ; ОСОБА_16 , адреса місця проживання: АДРЕСА_7 , тел. НОМЕР_8 ; ОСОБА_17 , адреса місця проживання: АДРЕСА_8 , тел. НОМЕР_9 . Заяву представника позивача про заслуховування думки ОСОБА_5 у зручний для дитини спосіб задоволено.
У судовому засіданні 29.01.2026 свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає: АДРЕСА_9 , колишній чоловік повідомив наступне. ОСОБА_18 гарно поводиться з дітьми, поганого нічого не знає. Допомагає постійно, гроші надає, одяг купує, намагається часто приїжджати, спілкується з дитиною по відео дзвінку, мобільному. Дитині буде 16 років. На питання чи відомо про факти виховання молодшого сина, відповів, що трохи так, так відповідачка зустрічається з його сином та ОСОБА_9 . Надає кошти, при ньому переказувала на карту. Останнім часом приїжджає на Україну десь раз у місяць, коли була вагітна, то не так часто. Гарне спілкування з дітьми - вислуховує. З середини літа приїжджає кожен другий тиждень, до того народжувала, ще раніше теж приїжджала. Коли приїжджає, то залишається проживати в нього або друзів. Коли дитина хворіла, якраз їх син перебував у матері, вона доглядала. Наполовину вдягає спільного сина.
У судовому засіданні 29.01.2026 свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що проживає: АДРЕСА_10 , у засіданні присутня мама, повідомив наступне. Мама поїхала за кордон, деякий час жив з позивачем, потім з бабкою, на свята їздили до мами, вона привозила подарунки, активно спілкувалася, вітчим подав позов. Відносини мами з Денисом хороші, спілкується з ним, гроші переказує, подарунки привозить, бо бачив таке. Коли вона приїжджає, то гуляє з нею, якщо виходить. Приїжджає мама на 1-3 дні. Якщо не зустрічаються, то у них удома ввечері спілкуються. Був випадок, що можна забрати велосипед у брата, якщо потрібно. Така дає одяг, гроші, по 1000 грн., 500 грн.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживає у Словаччині, є мамою відповідачки. Позбавлення батьківських прав доньки вважає неможливим. Є доброю мамою, приїжджає з нею, привозить подарунки дітям, раніше гроші готівкою, а тепер на картку. Тепер частіше приїжджає, майже кожні два тижні тут, проводить час з дітьми, була присутня при цьому. 19-30 грудня 2025 року обидва сина були у Словаччині, далі паспорт тато забрав, тому син не може приїздити. Раніше купувала одяг, гроші готівкою давала. Був випадок, коли привезли дві сумки, а ОСОБА_9 не сподобались, тоді стала гроші давати йому, так було і зі штанами і кофтою. Кошти на рахунок відкритий не могла покласти, оскільки сама вийшла заміж і робила документи. Скільки кошти перераховували не знає. Навчанням дитини цікавиться, є у групі Вайбер. До серпня 2025 року була в Україні раз у місяць чи два. Контролює навчання сина по відео, смс. Донька старається. Гроші перераховує, чи йдуть вони на гуртки не знає. Коштів перераховує стільки, скільки просить дитина. Кожні два тижні приїжджає сама, бо має тут мамі, квартиру. З ОСОБА_9 часто зустрічалась, поки ОСОБА_9 не заблокував, а потім сам розблокував.
У судовому засіданні був заслуханий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає: АДРЕСА_1 , присутні мама і тато у засіданні, повідомив, що любить обох батьків, спілкується з обома, з мамою переписується чи дзвонить раз в один чи два тижні. Вона цікавиться життям, навчанням, дає кошти, іноді просить у неї. Це постійно відбувається, як мама поїхала. Вона питає за навчання, у шкільній групі є. Ходить на додаткові навчання з англійської мови, бокс, цими питаннями займається батько. Хоче до мами поїхати, на даний момент поки в гості, про подальше ще не думав. У мами подобається, там грається з сестричкою. Складно порівняти їх участь. Мама пропонувала йому переїхати. 
У судовому засіданні 18.02.2026 свідок ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що проживає: АДРЕСА_11 , ОСОБА_18 - відповідачка є подругою, позивач - її колишній чоловік, повідомила наступне. Знає ОСОБА_18 більше 6 років, проживали разом у Словаччині, прийшла у засідання з приводу питання захисту прав дитини, не бачить підстав позбавлення батьківських прав, під час проживання у Словаччині бачила, що діти приїздили, разом ходили і відповідачка купувала речі. Спільно проживали у Словаччині 6 місяців, десь з листопада 2022 року. У той час обоє дітей приїздили на тиждень до відповідачки. Час проводили на прогулянках у місті, ходили на шопінг, була присутня при цьому. Відповідачка купувала речі. Тоді у той період діти приїздили 1 раз на 1 тиждень на новорічні свята, відповідачка теж приїздила до дітей. Обом синам тоді однаково купувала відповідачка куртки, кросівки. В Україну тоді приїздили 1 раз в тиждень чи два з відповідачкою. Після того повернулася в Ужгород, а відповідачка залишилась проживати з мамою там. Про приїзд знає, оскільки тоді перебувала на відеозв`язку. Щодо частоти спілкування з синами повідомила, що відповідачка зі старшим сином спілкувалась кожен тиждень, з меншим 1 раз в 2-3 дні, оскільки той був зайнятий. Стосовно надання коштів на гуртки не знає. Про купівлю речей після того відомо, бо бачила при зустрічі з дітьми у такої кульок з речами. Як часто це було не знає.
Допитана у судовому засіданні 18.02.2026 свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , охоронник фірми «Форт», що проживає: АДРЕСА_12 , тітка позивача повідомила наступне. Не хотіла йти у судове засідання, вважає, що обоє батьків мають брати участь у забезпеченні потреб дитини, відповідачка могла би частіше приїздити, а не тільки по телефону спілкуватись, бо бачила, як це травматично для дитини. Коли дитина хворіла, то не знає чи приїздила мама. Не пам`ятає, коли мама приїздила. На питання чи купувала відповідачка дитині речі, відповіла, що так, однак брала на це гроші у позивача. Про обізнаність стосовно приїзду дитини до матері, повідомила, що знає, що був у липні, мали їхати на море, однак не поїхали, це була пуста обіцянка відповідачки. Вважає, що до дитини треба приїздити 2-3 на місяць, про приїзд знає від родичів, дитини, на суд зокрема, до того чула про ще один раз. Сама цього не бачила, бо проживає у дальньому районі, не проживає разом з такими. Зі своїм сином не часто спілкується, переважно очно. Коли дитина спілкується з матір`ю, то він замикається, була при такій розмові, він не хотів при комусь з нею спілкуватись, мати випитує про ситуацію у сім`ї.
На допиті інших свідків позивач та його представник не наполягали.
У судовому засіданні позивач та її представник просили задовольнити позовні вимоги. Зважаючи на відвідування гуртків дитиною та утримання дитини позивачем просили стягнути аліменти у заявленому розмірі.
Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, оскільки це крайній захід при самоусуненні батьків від участі у житті дитини. Доказів останнього суду не надано, мати цікавиться життям дитини, відкрила рахунок такому, перебуває у декретній відпустці, не має власного джерела доходів, тому позовні вимоги в частині аліментів просила задовольнити частково на суму 2000 грн. Також відповідачка повідомила, що кошти часто надавала дитині, тому довести цей факт наразі не має можливості, має на утриманні 3 дітей, кожна дитина потребує коштів, її уваги. У п`ятницю перед святами приїздила до дитини, щоб привітати.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог у судове засідання не з`явилась, представник подала заяву про розгляд без їх участі. 
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного.
До суду звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_10 , виданий 16.10.2012 Ужгородським РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, РНОКПП НОМЕР_11 .
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_12 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 , батьки - ОСОБА_1 та ОСОБА_20 . 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2024 у справі №308/22717/23, що набрало законної сили, ухвалено шлюб, укладений 21.01.2014 року між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про що Виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Україна складено відповідний актовий запис №02 - розірвати.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2024 у справі №308/5670/24 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ковалець Марта Ігорівна, до ОСОБА_2 , третя особа без самостійний вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Холмківської сільської ради, виконавчий комітет Холмківської сільської ради, про визначення місця проживання дитини ухвалено визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідачем ОСОБА_21 надано до відзиву на позов копію паспорта № НОМЕР_13 . Згідно з витягом з реєстру територіальної громади №2025/006793964 ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.08.2016 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 .
Відповідачкою долучено заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №800/671928/24 від 31.10.2024 на ім`я ОСОБА_5 на строковий банківський вклад 100 євро та заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №800/400328/24/РКО від 31.10.2024, квитанції до платіжних інструкцій ОСОБА_2 для ОСОБА_22 №36402381 від 31.10.2024 на суму 100 євро, №4639339 від 04.07.2025 на суму 350 євро.
Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00047149806 10.10.2009 було укладено шлюб між ОСОБА_15 та ОСОБА_23 , рішення Ужгородського міськрайонного суду про розірвання шлюбу від 29.01.2013 №712/20598/12. Додано також копію вказаного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2013 у справі №712/20598/12.
До матеріалів справи додано переписку у телефоні матері з сином, зокрема, зі словами «з днем мами, ти найкраща мама на світі», «я забув вчора написати, з 8 березням, ти найкраща мама, люблю тебе», квитанцію Монобанк від 20.08.2025 ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5 на суму 3158 грн., від 28.09.2025 на суму 1500 грн., перекази на карту сина у розмірі 400 грн. від 17.09.2025, 115 грн. від 22.09.2025, 2000 грн. від 25.09.2025, 100 грн. від 19.09.2025, 200 грн. ід 07.10.2025, 3000 грн. від 10.11.2025, 500 грн. від 11.10.2025, 200 грн. від 30.10.2025, 500 грн. від 23.10.2025, 200 грн. від 05.10.2025, 700 грн. від 08.11.2025, 1500 грн. від 28.10.2025, 700 грн. від 01.11.2025.
Згідно з висновком виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 17.10.2025 про недоцільність позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити громадянку ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав по відношенню до її сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За змістом висновку вказано наступне. До служби у справах дітей 17.09.2025 року надійшло звернення ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 про надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_21 відносно сина ОСОБА_5 , 2013 р.н., та 26.09.2025 року надійшла ухвала Ужгородського міськрайонного суду справа № 308/112015/25 щодо залучення до участі у справі службу у справах дітей Холмківської сільської ради та надання письмового висновку з метою розв`язання спору про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_24 , 2013 р.н., дане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яка відбулася 07.10.2025 року. Службою у справах дітей Холмківської сільської ради встановлено, що між заявником гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_25 21 січня 2014 року було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_12 у сторін народився спільний син - ОСОБА_5 . Рішенням (заочне) Ужгородського міськрайонного суду 20.03.2024 N308/22717/23 шлюб, раніше укладений між гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду 26.06.2024 року справа №308/5670/24 визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позбавлення батьківських прав аргументує тим, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участь у житті дитини, не допомагає фінансово. Відповідно до довідки № 1214 від 11.09.2025року, виданої Холмківською сільською радою, з гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 жителем АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги сільської ради разом з ним за вищевказаною адресою зареєстровані наступні громадяни: син - ОСОБА_5 , 2013 р.н. (без реєстрації); брат - ОСОБА_26 , 1990 р.н. Відповідно до характеристики №1013/03-28 від 11.09.2025, виданої Холмківською сільською радою, ОСОБА_1 згідно погосподарської книги сільської ради зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . З боку сусідів та односельчан скарг та заяв в сільську раде на нього не поступало, за місцем проживання характеризується позитивно. Відповідно до характеристики № 529 від 05.09.2025р., виданої Ужгородським ліцеєм № 12 Ужгородської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Ужгородському ліцеї №12 з 01 вересня 2019 року. Має хороший фізичний і розумовий розвиток, навчається не завжди в міру своїх можливостей. Підтримує дружні стосунки з однокласниками. До виконання доручень класного керівника ставиться сумлінно. Хлопець скромний, веселий, доброзичливий, товариський, вихований. У вільний від навчання час учень активно займається спортом. Батько приділяє належну увагу вихованню ОСОБА_9 . Батьківські збори не відвідують, але за допомогою засобів зв`язку батько цікавиться результатами навчальних досягнень сина, підтримує контакт із класним керівником. Учень забезпечений необхідним приладдям. Відповідно до довідки про доходи від 10.09.2025 року №22, виданої ТзОВ «ДРАФТ», ОСОБА_1 займає посаду територіального менеджера. Загальна сума доходу за період з 01.06.2025 року по 31.08.2025 року становить 92 400,00 грн. Службою у справах дітей Холмківської сільської ради за місцем проживання батька ОСОБА_27 з сином, 06.10.2025 року проведено обстеження умов проживання та складено відповідний акт. Житло розміщено на 1 поверсі одноповерхового будинку. Складається з 2 житлових кімнат, кухня, ванна кімната, санвузол, коридор. Умови проживання хороші. Наявне електро-, газо- та водопостачання. Наявна побутова техніка та меблі. В дитини наявна кімната, речі особистого вжитку, наявне шкільне приладдя, місце для навчання. За даною адресою проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (заявник); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син). Згідно зі статтею 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав. ОСОБА_5 було написано заяву 06.10.2025 р., у якій він повідомляє, що заперечує щодо позбавлення батьківських прав його матері ОСОБА_21 . Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї складеного центром надання соціальних послуг Холмківської сільської ради за місцем проживання сім`ї 23.09.2025 року, з`ясовано, що складні життєві обставини у сім`ї відсутні. Базові потреби дитини задоволені. 19.09.2025 з метою захисту прав та законних інтересів дитини ОСОБА_5 , 2013 р.н., службою у справах дітей Холмківської сільської ради було надіслано листа до відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області з проханням надати інформацію чи притягувалися раніше громадяни ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до адміністративної відповідальності. Відповідно до листа 06.10.2025 № 133382-2025 Ужгородського районного управління поліції відділу поліції № 1 (с. Оноківці) Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, встановлено, що громадянка ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 06.10.2025 року не перебуває на обліку у відділ поліції № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, до адміністративної відповідальності за ст. 184, 173-2 КУпАП не притягалася, в поле зору працівників поліції не потрапляла. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 станом на 06.10.2025 року не перебуває на обліку у відділі поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, до адміністративної відповідальності за ст. 184, 173-2 КУпАП не притягався, але неодноразово потрапляв в поле зору працівників поліції. 17.09.2025 з метою захисту прав та законних інтересів дитини, службою у справах дітей Холмківської сільської ради було надіслано листа до служби у справах дітей Ужгородської міської ради з проханням скласти акт обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання матері ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_7 та з`ясувати її думку щодо позбавлення її батьківських прав. 19.09.2025р. надійшов лист відповідь № 1018/17/01-15 служби у справах дітей Ужгородської міської ради, де повідомлено наступне: працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради 18.09.2025 року здійснено візит за вказаною у листі адресою, однак обстежити умови проживання та провести бесіду не вдалось - двері до квартири ніхто не відчинив, номер телефону вказаний у листі недоступний. Під час бесіди з мешканцями квартири АДРЕСА_13 з`ясовано, що його сусіди з квартири АДРЕСА_14 виїхали за кордон. Відповідно до поданих документів матір`ю дитини, встановлено, що ОСОБА_28 (дошлюбне- ОСОБА_29 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_13 від 01.02.2025 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_14 , виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану м. Детва, Словацької республіки, апостильоване 10.02.2025 року. У шлюбі у подружжя народилася донька ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_15 , видане відділом ДРАЦС міста Зволен, Словацької республіки, апостильоване 08.08.2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Також слід врахувати, що п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України 30.03.2007 р. № 3 визначено що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. У принципі 6 Декларації прав дитини прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з свою матір`ю. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою впливу, правові наслідки якої визначені статтею 166 СКУ. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік не можливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Факт порушення питання про позбавлення батьківських прав, без доведених обставин вини, не свідчить сам по собі про відсутність інтересу до дитини. А також позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу спілкуватися з дитиною, бачитися з нею чи звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України громадянин має право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, так як є батьком з яким проживає дитина. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07.10.2025 розглядалося дане питання, запрошувалися батьки дитини. Мати дитини на засіданні комісії була присутня, заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина. ОСОБА_21 повідомила, що через догляд за новонародженою дитиною розуміє, що менше часу приділяє спілкуванню з сином, проте в міру свої можливостей вона спілкується з ним в телефонному режимі, цікавиться його життям та успіхами в школі, під час зустрічей з сином давала йому кошти, коли син проживав з нею за кордоном купляла йому одяг, також повідомила, що переказує кошти на особисту картку дитини. ОСОБА_18 повідомила, що навіть пропонувала сину поїхати жити до неї за кордон у Словацьку Республіку і навчатись там, але син відмовився тому, що не впевнений чи вивчить іноземну мову та не хоче розлучатись із своїми друзями. Батько дитини на засіданні комісії був присутній. Повідомив, що мати не приймає участі у вихованні дитини взагалі, як фінансово, так і не цікавиться успішністю в школі, просив підтримати його заяву щодо позбавлення матері її прав. Однак батько дитини не зміг обґрунтувати мету, яку він прагне досягнути позбавленням батьківських прав і яким чином позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_31 змінить існуючу ситуацію і сприятиме захисту інтересів дитини, разом з тим не надав підтверджень винної поведінки матері дитини щодо невиконання батьківських обов`язків. 
Згідно з обставинами даної справи має місце розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, залишення проживання спільної дитини для проживання та подальшого виховання з батьком. Мати дитини проживає за кордоном, від іншого шлюбу народила ще одну дитину, на утриманні такої перебуває троє дітей. Наявні докази - платіжні інструкції перерахування відповідачем коштів дитині, що у судовому засіданні не заперечувалось позивачем. Питаннями виховання займається батько дитини. До матеріалів справи додано переписку позитивного характеру дитини і матері. За даними висновку органу опіки і піклування дитина написала заяву про не позбавлення матері батьківських прав. Вказані у їх сукупності докази спростовують твердження позивача про те, що мати не цікавиться життям і розвитком своєї дитини. Питання сплати аліментів та їх розмір не є підставою для позбавлення батьківських прав, таке питання раніше у судовому порядку не вирішувалось. Відповідачка визнала позовні вимоги стосовно стягнення аліментів на суму 2000 грн. Позивач звернувся до суду із даним позовом, який мотивує тим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Органом опіки та піклування надано висновок про недоцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідачка у судовому засіданні повністю заперечує проти позбавлення батьківських прав, не бажає відмовлятись від своєї дитини. Дитина також висловила свою думку під час судового засідання і не виявив бажання позбавити матір батьківських прав. Свідками відповідача підтверджено участь відповідачки у житті дитини, свідками позивача повідомлено про недостатність догляду матері за дитиною.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 
Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підгримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,  ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 9 вказаної Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.  Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;  2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;  5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Так, пунктом 2 частини 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Так, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.
Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.
Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.
Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
Також ЄСПЛ наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11).
В ході розгляду справи встановлено обставини не проживання матері разом з дитиною, спілкування з матір`ю дитини, докази здійснення проплат на потреби дитини. Поряд з цим, як зазначено у висновку органу опіки та піклування орган опіки та піклування вважає, за недоцільне позбавити громадянку ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав по відношенню до її сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У судовому засіданні було заслухано думку дитини, який повідомив, що любить обох батьків, що свідчить про небажання позбавляти матір батьківських прав.
Поряд з цим, позивачем не надано суду інших доказів ухилення матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, додана переписка свідчить про існування здорових відносин між матір`ю та дитиною. 
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (постанова Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19).
Матеріали справи не містять доказів, які негативно характеризують особу відповідачки та були б підставою для позбавлення батьківських прав. З огляду на вищевикладене, зважаючи, що позбавлення батьківських прав є найвищим ступенем втручання у право на сімейне життя, яке має підтверджуватись належними і допустимими доказами, суд вважає, що при розгляді справи не знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, без поважних причин залишила її без батьківської уваги та турботи шляхом відсутності спілкування з такою, не доведено, що поведінка відповідачки є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками, що не може свідчити про наявність підстав для позбавлення такої батьківських прав. У задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. 
Згідно з ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 
Проаналізувавши поданий органом опіки та піклування висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав підстав визнавати такий необґрунтованим суд не вбачає, оскільки такий містить достатнє обґрунтування, суд не вважає його таким, що суперечить інтересам дитини.
Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітньої сина- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. із врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги в цій частині відповідачка визнала частково на суму 2000 грн.
Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері чи батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Станом на момент пред`явлення позову, у відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на один місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 3196 гривень. 
Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України).
Батьки зобов`язані нести витрати по утриманню дітей. Таке утримання повинно забезпечувати хоча б мінімальні потреби дітей, необхідні для повноцінного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Суду не подано доказів, що відповідач не має вад здоров`я, які б не дозволяли йому працювати та утримувати дітей, інших дітей чи осіб, що перебувають на його утриманні. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
З урахуванням заперечень відповідачки, наявності на утриманні такої трьох дітей, враховуючи подані докази, позовні вимоги підлягають в частині стягнення аліментів задоволенню судом частково на суму 2000 грн.
Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також положення ст.185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо).
Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п. 3,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 134, 141, 258, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Сідун Олеся Степанівна, до ОСОБА_3 , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Холмківської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.
У задоволенні позову в частині позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду 06.08.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Відомості про учасників:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_11 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_7 .
Третя особа на боці відповідача без самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Холмківської сільської ради ЄРДПОУ 44121959, 89422, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Холмок, вул.Свободи,50.
Повний текст рішення складено 13.04.2026.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області      І.В.Логойда