КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2026 року м. Київ справа №320/29055/24
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у місті Києві у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (ЄДРПОУ 40108583; 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), у якому просить суд:
визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у м. Києві (вул. Володимирська 15, м. Київ, 01601, ЄДРПОУ: 40108583) у здійсненні перерахунку календарної вислуги років, із зарахуванням пільгової вислуги років ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві (вул. Володимирська 15, м. Київ, 01601, ЄДРПОУ: 40108583) здійснити перерахунок календарної вислуги років, із зарахуванням пільгової вислуги років ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 згідно поданого рапорту, а саме із зарахуванням періоду участі в АТО/ООС, а саме: з 07.10.2014 р по 05.11.2014 р; з 06.11.2014 р по 26.11.2014 р; з 26.11.2014 р. по 25.12.2014 р; з 26.12.2014 р по 15.01.2015 р; з 01.02.2015 р по 28.02.2015 р; з 01.03.2015 р. по 12.03.2015 р; з 13.03.2015 р по 30.03.2015 р; з 31.03.2015 р по 30.04.2015 р; з 01.05.2015 р. по 31.05.2015 р; з 01.06.2015 р по 30.06.2015 р; з 01.07.2015 р по 31.07.2015 р; з 01.09.2015 р. по 30.09.2015 р; з 01.10.2015 р по 31.10.2015 р; з 01.11.2015 р по 06.11.2015 р; з 07.11.2015 р. по 18.11.2015 р.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він проходить службу в органах національної поліції. 19.04.2024 позивач звернувся з рапортом про здійснення перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 07.10.2014 р по 05.11.2014 р; з 06.11.2014 р по 26.11.2014 р; з 26.11.2014 р. по 25.12.2014 р; з 26.12.2014 р по 15.01.2015 р; з 01.02.2015 р по 28.02.2015 р; з 01.03.2015 р. по 12.03.2015 р; з 13.03.2015 р по 30.03.2015 р; з 31.03.2015 р по 30.04.2015 р; з 01.05.2015 р. по 31.05.2015 р; з 01.06.2015 р по 30.06.2015 р; з 01.07.2015 р по 31.07.2015 р; з 01.09.2015 р. по 30.09.2015 р; з 01.10.2015 р по 31.10.2015 р; з 01.11.2015 р по 06.11.2015 р; з 07.11.2015 р. по 18.11.2015 р. Проте за результатами розгляду означеного рапорту відповідач зазначив про відсутність підстав для зарахування вислуги у пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, а також про відсутність підстав для здійснення перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.
Позивач вважає протиправною зазначену відмову з огляду на положення законодавства та правові висновки Верховного Суду та наголошує на наявності у нього права на зарахування пільгової вислуги років з розрахунку один місяць служби за три місяці за період прийняття участі в антитерористичній операції.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року відкрите провадження у адміністративній справі № 320/29055/24, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що оскільки позивач станом на дату звернення до суду проходить службу в поліції, відсутні передумови для здійснення обрахунку вислуги років і зарахування до неї пільгової вислуги років так як трудові відносини з позивачем тривають.
Відповідач зазначив, що відповідно до чинного законодавства календарна вислуга років, яка дає право на призначення пенсії поліцейським за вислугу років, зазначається у наказах про звільнення зі служби в поліції. Оскільки позивач наразі проходить службу, у відповідача були відсутні правові підстави для обрахунку і встановлення календарної та пільгової вислуги років позивачу. Крім того, відповідач вказує на те, що поки позивач проходить службу в поліції, в управління відсутні правові підстави для видачі наказу про звільнення та визначення у такому наказі розміру його календарної вислуги для призначення пенсії.
На переконання відповідача, позовні вимоги позивача щодо здійснення обрахунку календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, спрямовані на захист ще фактично не порушених його прав, оскільки для здійснення такого обрахунку відсутні встановлені законодавством передумови.
Відповідач стверджує на розмежуванні законодавцем понять «вислуга років» та «календарна вислуга років» та зауважує, що календарна вислуга років є підставою для призначення (набуття права на призначення) пенсії за вислугу років, у той час як до календарної вислуги років зараховується вислуга років на пільгових умовах, що впливає на розмір пенсії.
На думку відповідача, законодавчо не передбачено можливість зарахування до календарної вислуги років вислуги років на пільгових умовах та містить виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.
Відповідач наголошує на незастосовності до спірних відносин положень постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 №393 (далі по тексту також – Постанова №393) як такої, що прийнята на виконання Закону №2262-ХІІ та може застосовуватись для визначення вислуги років виключно у випадку призначення пенсії за вислугу років після звільнення та визначення розміру такої пенсії.
Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 19.03.2024 №444о/с по особовому складу майора поліції ОСОБА_1 (0060232) призначено старшим інспектором роти № 1 батальйону “Київ” (оперативного реагування та забезпечення масових заходів) полку поліції особливого призначення № 2 Головного управління Національної поліції у м. Києві з посадовим окладом 2600 гривень, установивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 45 відсотків посадового окладу, з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби в поліції, звільнивши його з посади старшого інспектора штабу полку патрульної служби поліції особливого призначення “Київ” Головного управління Національної поліції у м. Києві.
19 квітня 2024 року старший інспектор роти батальйону «Київ» (оперативного реагування та забезпечення масових заходів) полку поліції особливого призначення №2 Головного управління Національної поліції у м. Києві позивач звернувся із рапортом про здійснення перерахунку вислуги років та врахування участі в бойових діях.
30.04.2024 року відповідачем було повідомлено позивача про наслідки розгляду рапорту, де зазначено, що підстав для здійснення перерахунку календарної вислуги років, із зарахуванням пільгової вислуги років, відсутні.
Позивач вважає, що не здійснення перерахунку календарної вислуги років, із зарахуванням пільгової вислуги років, з боку відповідача є протиправним і як наслідком не визнане та порушене право, а відтак підлягає захисту в суді.
Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем означеної відмови, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Спірні відносини, що склалися між сторонами регулюються Законом № 580-VIII, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Положеннями статті 60 Закону № 580-VIII передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
За приписами статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби в поліції зараховуються:
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Згідно з частиною третьою статті 93 Закону № 580-VIII за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.
Кабінетом Міністрів України 11.11.2015 прийнято постанову № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», яка набрала чинності 02.12.2015, та пунктом 5 якої визначено, що надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 11 до цієї постанови.
При цьому, пунктом 7 постанови № 988 доручено Міністерству внутрішніх справ України за погодженням з Міністерством соціальної політики та Міністерством фінансів затвердити у двотижневий строк порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання.
Такий порядок було затверджено наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» відповідно до статті 94 Закону №580-VIII, Постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, який набрав чинності 27.05.2016.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №260 визначено, що надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 11 до постанови №988.
До вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII.
Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - участь у бойових діях у воєнний час.
Своєю чергою, згідно з преамбулою Закону № 2262-XII цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ встановлені умови призначення пенсії за вислугу років, однією з яких в є наявність певної вислуги років.
Стаття 17-1 Закону № 2262-XII передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищезазначених вимог Закону № 2262-XII Кабінетом Міністрів України Постановою №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.
Таким чином, аналіз наведених положень законодавства, що регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що положення Постанови №393 не регулюють питання, передбачені частиною другої статті 78 Закону № 580-VIII щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
При цьому, Постанова №393 не є нормативним актом в розумінні частини четвертої статті 78 Закону № 580-VIII, який визначає правила обчислення вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки під час проходження служби в поліції, оскільки вона прийнята на виконання Закону №2262-XII, а її положення визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.02.2023 у справі №320/12166/20, від 23 травня 2024 року справа №640/30284/20.
Варто зауважити, що Верховним Судом у схожих за змістом правовідносинах за позовами працюючих поліцейських із вимогами про зарахування на підставі пункту 2 Постанови №393 часу навчання у вищому навчальному закладі при обчисленні стажу служби в поліції для цілей встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки, сформовано висновок щодо доцільності застосування вказаних положень при вирішенні питання щодо обчислення означеного стажу, визначеного частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII, згідно якого положення пункту 2 цієї Постанови застосуванню не підлягають, оскільки вони можуть бути застосовані для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років (постанови від 19.11.2019 у справі № 520/903/19, від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19, від 22.07.2020 у справі № 520/5960/19, від 13.08.2020 у справі № 820/6656/16 та від 15.12.2021 у справі № 520/11545/19).
Вирішуючи спірне питання у цій справі суд застосовує, зокрема, висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду та у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постановах від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а та від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а.
В зазначених справах предмет спору стосувався права особи на пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII, враховуючи наявність пільгового стажу, який вираховується відповідно до підзаконного нормативно-правового акта (Постанова № 393).
Так, у постанові від 03.03.2021 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Таким чином, у справі № 805/3923/18-а Верховний Суд прийшов до висновків, що для набуття права на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону №2262-XII, враховується як календарна, так і пільгова вислуга років в сукупності.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а, де зазначено, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
Ця позиція поширюється як на працюючих поліцейських для цілей обрахунку вислуги років, яка дає право на призначення пенсії згідно Закону №2262-XII, враховуючи пільгове нарахування стажу, так і на звільнених зі служби в поліції з цією ж метою.
Суд зауважує, що в межах цієї справи не оспорюється факт того, що позивач продовжує проходити службу в поліції та звертаючись до суду із цим позовом просив здійснити перерахунок та зарахувати до вказаного стажу служби в поліції пільгову вислугу років, посилаючись на Закон №2262-ХІІ та Постанову №393.
Надаючи оцінку доводам позивача в частині незгоди із позицією відповідача щодо відмови у зарахуванні пільгової вислуги років позивача за спірні періоди до його календарної вислуги років, суд зазначає таке.
За доводами відповідача позивач продовжує проходження служби в поліції. Відповідачем фактично не заперечується можливість зарахування періоду проходження служби в поліції за спірні періоди в пільговому обчисленні до вислуги років позивача у разі такої необхідності, а саме для призначення пенсії поліцейському.
Так, з листа управління від 30.04.2024 №СЕД-18341-2024 вбачається, що відповідно до Порядку №260 до вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені частиною другою статті 78 Закону №580-VIII і лише в календарному обчисленні, їх зарахування в пільговому обчисленні законодавством не передбачено. Періоди, що зараховуються на пільгових умовах, визначені пунктом 3 Постанови №393, зараховуються до вислуги років лише для визначення розміру пенсії. Вислуга років на пільгових умовах обчислюється та зазначається в наказі при звільненні зі служби в поліції відповідно до положень Закону №2262-ХІІ.
Своєю чергою позивач у рапорті від 19.04.2024 не просив зарахувати в календарну вислугу років періоди служби з 07.10.2014 р по 05.11.2014 р; з 06.11.2014 р по 26.11.2014 р; з 26.11.2014 р. по 25.12.2014 р; з 26.12.2014 р по 15.01.2015 р; з 01.02.2015 р по 28.02.2015 р; з 01.03.2015 р. по 12.03.2015 р; з 13.03.2015 р по 30.03.2015 р; з 31.03.2015 р по 30.04.2015 р; з 01.05.2015 р. по 31.05.2015 р; з 01.06.2015 р по 30.06.2015 р; з 01.07.2015 р по 31.07.2015 р; з 01.09.2015 р. по 30.09.2015 р; з 01.10.2015 р по 31.10.2015 р; з 01.11.2015 р по 06.11.2015 р; з 07.11.2015 р. по 18.11.2015 р. в пільговому обчисленні саме для призначення позивачу пенсії за вислугу років.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідь, надана листом від 30.04.2024 №СЕД-18341-2024 є по своїй суті роз`ясненням щодо підстав та моменту виникнення у позивача права на включення цієї вислуги років на пільгових умовах до календарної вислуги.
За замістом означеного листа відповідач не заперечує наявності у позивача за вищезазначений період його служби вислуги років у пільговому обчисленні та не відмовляє у її зарахуванні в календарну вислугу під час звільнення позивача зі служби в поліції на пенсію, а отже лист від 30.04.2024, з яким висловлює незгоду позивач, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яким відмовлено у вирішенні цього питання.
Таким чином суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною відмови управління у зарахуванні пільгової вислуги років позивача до його календарної вислуги років, оскільки питання призначення пенсії позивачу вирішуватиметься під час його звільнення зі служби в поліції та призначення пенсії, тобто вказане є передчасним.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.02.2023 у справі №320/12166/20, від 23 травня 2024 року справа №640/30284/20.
Враховуючи те, що позивач проходить службу в поліції, а також зважаючи, що позивач не звертався до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на пенсію, вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер та суперечить процедурі та визначеному у застосованих нормативних актах обставинам та часу їх застосування. Крім того, відсутні підстави вважати, що при звільнення позивача зі служби в поліції та обчисленні його стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідачем буде відмовлено йому у зарахуванні пільгового стажу для її призначення.
З урахуванням наведеного надзвичайно важливого значення набуває необхідність належного з`ясування судом питання щодо того, про захист яких саме прав особи пред`явлено позов.
Доцільно зауважити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.
Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також доводи позивача та відповідача щодо заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2026.

Суддя Панченко Н.Д.