МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2026 р.  	№ 400/549/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту – Позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту – Відповідач) з вимогами про:
- визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 нарахування та виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4 463,15 грн. за період з 01.03.2018 року по 10.03.2022 року відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 та пункту 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;
- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4 463,15 грн. за період з 01.03.2018 року по 10.03.2022 року відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 та пункту 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку пропущення встановлених строків їх виплати, включно з одночасним відрахуванням 1,5% військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу згідно пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування під час складання грошового атестату ОСОБА_1 розміру щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4 463,15 грн. за період з 01.03.2018 року по 10.03.2022 року відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 та пункту 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;
- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виготовити та направити ОСОБА_1 новий грошовий атестат із зазначенням розміру щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4 463,15 грн. за період з 01.03.2018 року по 10.03.2022 року відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 та пункту 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що в період проходження служби йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, а саме з 01.03.2018 року по 10.03.2022 року йому має бути виплачена щомісячна фіксована індексація грошового в розмірі 4 463,15 грн. щомісячно. 
Ухвалою від 21.01.2026 р. відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 260 КАС України (без виклику сторін).
17.02.2026 р. Відповідач надав до суду Відзив на позовну заяву, де зазначає, що оскільки розмір підвищення Позивачу доходу з березня 2018 року перевищував суму можливої індексації, то правових підстав для нарахування та виплати Позивачу індексації-різниці грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 10.03.2022 з урахуванням абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку № 1078 немає. Похідна позовна вимога про стягнення суми компенсації втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з затримкою термінів її виплати заявлена передчасно, відносно майбутніх правовідносин та подій, котрі ще не склались, оскільки Відповідач не здійснив обчислення розміру та нарахування індексації-різниці за спірний період.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 13.01.2018 року по 10.03.2022 року.
Пунктом 14 наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 22.12.2017 року № 534 призначений для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.01.2018 року №9 з 13.01.2018 року Позивач зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.
Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 18.01.2022 року №30 призначений для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 .
Пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.03.2022 року №58 з 10.03.2022 року Позивач виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення та направлений для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 .
На думку Позивача за період з 13.01.2018 року по 10.03.2022 року йому не була нарахована та виплачена «фіксована» сума індексації грошового забезпечення щомісяця, всупереч приписам пункту 5 та пункту 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі – Порядок № 1078).
08.12.2025 р. Позивач звернувся до Відповідача із заявою, у якій просив:
- нарахувати та виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн. за період з 01.03.2018 року по 10.03.2022 року включно відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, включно з одночасним відрахуванням 1,5% військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу згідно пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- виготовити та направити новий грошовий атестат з зазначенням у ньому щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4463,15 грн. за період з 01.03.2018 року по 10.03.2022 року включно відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
- відповідно до ст. ст. 4, 5, 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року №2657-ХІІ просив надіслати поштою: витяг із розрахункових відомостей про виплату грошового забезпечення за період з 13.01.2018 року по 10.03.2022 року; витяг із наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 22.12.2017 року №534 про призначення ОСОБА_1 для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 ; витяг із наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (но особовому складу) від 18.01.2022 року №30 про призначення ОСОБА_1 для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 ; копію грошового атестату військової частини НОМЕР_1 про виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 13.01.2018 року по 10.03.2022 року.
Листом від 30.12.2025 р. №350/174/308/2236/пс Відповідачем у задоволенні заяви Позивача було відмовлено. До листа було додано копії витягу з картки особового рахунку військовослужбовця за період з 01.01.2021 по 10.03.2022 та грошового атестату №350/174/308/122/пс від 10.03.2022 р.
Не погоджуючись з вказаними діями Відповідача, Позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
Так, відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII, у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.
Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.
Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат.
Підтримка купівельної спроможності соціальних виплат, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, здійснюється шляхом перегляду їх розміру у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму відповідно до законодавства.
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У той же час, суд вказує на те, що грошове забезпечення військовослужбовців по суті є таким доходом, що підтверджується усталеною практикою Верховного Суду.
Частина перша статті 4 Закону №1282-XII встановлює, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частина шоста статті 2 передбачає, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Отже, закон прямо гарантує індексацію грошових доходів, у тому числі грошового забезпечення військовослужбовців, як державну соціальну гарантію.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено Порядком №1078, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
У редакції Порядку №1078, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено: поточну індексацію коли внаслідок перевищення порога індексації (103%) індекс споживчих цін наростаючим підсумком дає підстави для нарахування і виплати суми індексації (пункт 4, абз.12 пункту 5 Порядку №1078); особливий механізм у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) коли доходи підвищуються не внаслідок індексації, а внаслідок зміни розмірів окладів на нормативній основі.
Абзацами 36 пункту 5 Порядку №1078 (у вказаній редакції) встановлено, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 у справі №400/3826/21 наголосив, що для правильного застосування абзаців 36 пункту 5 Порядку №1078 суди мають встановити: розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А); суму можливої індексації в березні 2018 року (Б); чи перевищує А значення Б. Саме від цього залежить наявність або відсутність права на індексацію-різницю.
У постанові від 02.11.2023 у справі №420/21528/21 Верховний Суд додатково роз`яснив, що зміна термінології в Порядку №1078 (зокрема, відсутність у чинній редакції словосполучення «фіксована сума індексації») не означає скасування самого механізму індексації-різниці; цей механізм прямо випливає із змісту абзаців 36 пункту 5 Порядку №1078.
Верховний Суд у низці постанов (наприклад, від 28.05.2024 у справі №160/14683/23) виходить з того, що сума можливої індексації (Б) у березні 2018 року для військовослужбовців, для яких останнє підвищення посадових окладів до березня 2018 року відбулося у січні 2008 року, становить: 1762,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018) * 253,3 % / 100 = 4463,15 грн.
Цю суму Верховний Суд визнає універсальною величиною Б для березня 2018 року у справах, де базовим місяцем до березня 2018 року був січень 2008 року, а підвищення грошового забезпечення в березні 2018 року відбулося вперше після цього.
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.05.2024 у справі №160/14683/23.
Суд у цій справі виходить із того, що для Позивача, у якого до березня 2018 року посадові оклади відповідали схемам Постанови №1294 (місяць введення січень 2008 року), сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року також становить 4463,15 грн.
Так, у постанові Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22 зазначено, що відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 року розраховується так: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 відсотків (1762,00 грн * 253,30% / 100 = 4463,15 грн).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, наданій Позивачем архівної довідки Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 28.01.2025 року №111-1341/123 щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.02.2018 року по 31.12.2020, грошове забезпечення Позивача до підвищення становило 7967,75 грн., грошове забезпечення Позивача у березні 2018 року після підвищення – 13500,00 грн, а отже, сума підвищення грошового забезпечення складає 5532,25 грн (13500,00 грн. - 7967,75 грн.).
Тобто величина А – це 5532,25 грн, що є різницею між доходом у березні та лютому 2018 року.
Суд вказує на те, що наведені дані походять від суб`єкта владних повноважень, які відповідають формі та змісту відомостей про розмір підвищення доходу, яку суд визнає належним доказом при порівнянні А і Б.
Отже, у березні 2018 року для Позивача вбачається: А сума підвищення грошового забезпечення: 5532,25 грн; Б сума можливої індексації: 4463,15 грн.
5532,25 грн більше за 4463,15 грн, тобто А перевищує Б.
Виходячи з положень абзаців 36 пункту 5 Порядку №1078, правових позицій Верховного Суду (зокрема, у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 10.04.2024 у справі №200/564/23, від 28.05.2024 у справі №160/14683/23), це означає, що: у місяці підвищення доходу (березень 2018 року) індексація грошового забезпечення не підлягала виплаті, право на індексацію-різницю (фіксовану суму Б А) у Позивача не виникло, оскільки передумова А менше або дорівнює Б відсутня; у наступних місяцях після березня 2018 року (до чергового нормативного підвищення окладів) могла виникати лише поточна індексація, якщо індекс споживчих цін перевищував поріг 103 %, але щомісячної фіксованої «індексації-різниці» Позивач не набув.
Отже, ключова умова, з якою закон та Порядок №1078 пов`язують виникнення у Позивача права на індексацію-різницю, у його конкретній ситуації відсутня.
На підтвердження своєї позиції Позивач посилається на низку постанов Верховного Суду, в яких: підкреслено обов`язковий характер індексації грошових доходів населення; підтверджено, що з 01.12.2015 Порядок №1078 передбачає механізм індексації-різниці; уточнено, що індексація-різниці має характер щомісячної фіксованої суми, яка має виплачуватись до наступного підвищення окладів; встановлено, що місяцем підвищення доходу для військовослужбовців є березень 2018 року.
Суд повністю поділяє зазначені загальні правові висновки Верховного Суду та застосовує їх до цієї справи.
Разом з тим, як випливає із згаданої практики, право на індексацію-різницю виникає не автоматично у кожного військовослужбовця лише в силу факту підвищення окладів у березні 2018 року.
Верховний Суд наголошує, що в кожній справі суд має: встановити А (розмір підвищення доходу в березні 2018 року); встановити Б (суму можливої індексації); перевірити співвідношення А і Б.
У більшості справ, на які посилається Позивач, Верховний Суд дійшов висновку про те, що А менше або дорівнює Б, і саме тому підтверджував право військовослужбовця на індексацію-різницю.
Водночас у цій справі, на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що А (5532,25 грн) суттєво перевищує Б (4463,15 грн).
Суд вказує на те, що така відмінність у фактичних обставинах є вирішальною.
Отже, посилання Позивача на практику Верховного Суду загалом є обґрунтованими, але вони не змінюють висновок суду про відсутність у Позивача права на індексацію-різницю, оскільки в його випадку не виконано одну з ключових умов: А менше або дорівнює Б.
Позивач просить визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 10.03.2022, а також зобов`язати Відповідача здійснити відповідний перерахунок і виплату.
Суд, здійснюючи ретроспективну перевірку дій або бездіяльності Відповідача, виходить із того, що: бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною лише за умови, що цей суб`єкт був зобов`язаний певним законом чи іншим актом вчинити відповідні дії, але цього не зробив; якщо в силу норм матеріального права у суб`єкта владних повноважень не виникало обов`язку вчиняти дії у тому обсязі й у той спосіб, на якому наполягає Позивач, відсутні підстави для визнання його бездіяльності протиправною.
Враховуючи наведене вище, тлумачення Порядку №1078 та практику Верховного Суду, суд дійшов висновку, що: за умов, коли А більше Б, у місяці підвищення доходу (березень 2018 року) індексація-різниці не виникає; відповідно, у Відповідача не було обов`язку нараховувати й виплачувати Позивачу фіксовану індексацію-різницю у розмірі (Б А) у подальшому періоді;
невчинення Відповідачем дій з нарахування і виплати саме такої фіксованої індексації-різниці не може кваліфікуватися як протиправна бездіяльність, оскільки закон не покладав на Відповідача такого обов`язку.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до таких висновків.
Грошове забезпечення Позивача у березні 2018 року було підвищено у зв`язку з набранням чинності Постановою №704; березень 2018 року є місяцем підвищення доходу (місяцем, у якому здійснюється порівняння А і Б).
Судом встановлено, що сума підвищення грошового забезпечення Позивача (А) у березні 2018 року становила 5532,25 грн, тоді як сума можливої індексації (Б) за березень 2018 року становить 4463,15 грн.
Оскільки А більше Б, у Позивача, відповідно до положень абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку №1078, не виникло права на індексацію-різницю; отже, у Відповідача не було обов`язку нараховувати та виплачувати Позивачу щомісячну фіксовану суму індексації-різниці (Б А) за період з 01.03.2018 по 10.03.2022 року.
Відсутність у Відповідача обов`язку щодо виплати індексації-різниці у спірний період виключає можливість визнання його бездіяльності протиправною у тій частині, яка оскаржується Позивачем.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги у цій справі є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Інші аргументи Позивача не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище. 
Щодо інших доводів позивача, суд також зазначає, що, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Підстави для розподілу судових витрат у цій справі відсутні.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 26.03.2026 р.

Суддя Н. В. Лісовська