КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 761/2940/21  Головуючий у І інстанції Сіромашенко Н.В.
Провадження №22-ц/824/2701/2026 Головуючий у 2 інстанції ТаргонійД.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

04 березня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.
за участі секретаря Кононової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Серпелінової Наталії Олександрівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року у справі за скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, заінтересовані особи: адвокат Осика Сергій Васильович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення органу державної виконавчої служби в порядку ст.447 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, заінтересовані особи: адвокат Осика Сергій Васильович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення органу державної виконавчої служби в порядку ст.447 ЦПК України, в якій скаржник просив:
1) визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. щодо не використання наданих законом повноважень, направлених на забезпечення належної організації примусового виконання рішення, в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1;
2) визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу ВП № НОМЕР_1 від 17.11.2021, винесену державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л., в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.
Скарга обґрунтована тим, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2021 у справі № 761/2940/21 позовні вимоги адвоката Осики С.В. до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити дії задоволено, визнано незаконним рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про не надання інформації на адвокатський запит адвоката Осики С.В. від 04 березня 2020 №3941; зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на адвокатський запит адвоката Осики С.В. від 04 березня 2020р. №3941; стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь Осики С.В. судовий збір у розмірі 1816,0 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00грн.
Копію заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2021 року у справі №761/2940/21 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не отримував.
Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 30.09.2021 з примусового виконання виконавчого документу - виконавчого листа № 761/2940/21, виданого 28.09.2021 Шевченківським районним судом м. Києва, відповідно до якого зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на адвокатський запит адвоката Осики С.В. від 04.03.2020 №3941.
01.11.2021 року державним виконавцем на адресу Фонду направлена вимога виконавця за вих. № НОМЕР_1/7, якою зобов'язано боржника надати до Відділу підтвердження виконання виконавчого листа № 761/2940/21 від 28.09.2021 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва.
10.11.2021 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на адресу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено заяви, в якій було повідомлено про те, що Фондом подано апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2021 року у справі № 761/2940/21, а також про відсутність інформації про дату набрання судовим рішенням законної сили. Крім того, Фонд просив винести постанову про відкладення провадження виконавчих дій. Однак, дані заяві були проігноровані державним виконавцем та залишені без виконання.
17.11.2021 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. винесено постанову про накладення штрафу у ВП № НОМЕР_1, відповідно до якої накладено на боржника Фонд гарантування вкладів фізичних осіб штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн. Крім того, у вказаній постанові державним виконавцем зазначено, що 01.11.2021 на адресу боржника направлено вимогу, якою зобов'язано боржника протягом 5 днів з моменту отримання вимоги надати до Відділу підтвердження виконання вимог виконавчого документа, яку боржником було отримано 04.11.2021 року та станом на 17.11.2021 підтвердження виконання рішення суду на адресу Відділу не надходило.
Зазначає, що Фондом на вимогу державного виконавця направлено відповідь за вих. № 60-15510/24 від 10.11.2021, в якій Фондом повідомлено про оскарження рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 від 30.09.2021, дана відповідь на вимогу була отримана Відділом 15.11.2021.
Вказує, що 20.01.2022 Київським апеляційним судом постановлено ухвалу у справі № 761/2940/21 про відмову у прийнятті та повернення скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2021, а тому вказане рішення набрало законної сили 20.01.2022, після повернення апеляційної скарги Фонду.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, заінтересовані особи: адвокат Осика Сергій Васильович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення органу державної виконавчої служби в порядку ст.447 ЦПК України залишено без задоволення.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення по справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та винести нове рішення, яким задовольнити скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зокрема, в доводах апеляційної скарги вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що скаржником не було надано суду доказів, підтверджуючих порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Звертає увагу суду на те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 30.09.2021 року та вимогу державного виконавця за вих. № НОМЕР_1/7 від 01.11.2021 року до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10.11.2021 року направлено дві заяви: «Про відкладення провадження виконавчих дій» за вих. № 60-15519/21 та «Відповідь на вимогу державного виконавця» за вих. № 60-15510/21. 
У поданих заявах Фонд повідомив державного виконавця про подання ним апеляційної скарги на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2021 року у справі № 761/2940/21, а також про відсутність інформації про дату набрання судовим рішенням законної сили, та на підставі викладеного, за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій, враховуючи подану боржником апеляційну скаргу та відсутність інформації про набрання судовим рішенням у справі №761/2940/21 законної сили, на підставі ст. ст. 32, 38 Закону України «Про виконавче провадження» просив державного виконавця про винесення постанови про відкладення провадження виконавчих дій (подані заяви були отримані відділом ДВС - 15.11.2021 року, що підтверджується роздруківками із сайту
Проте, подані заяви Фонду державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. були проігноровані та не взяті до уваги, будь-якої відповіді чи постанови про відкладення провадження виконавчих дій державним виконавцем винесено та надано не було. 
17.11.2021 року Київським апеляційним судом постановлено ухвалу про витребування з Шевченківського районного суду м. Києва справу № 761/2940/21 за позовом Осики С.В. до Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання рішення незаконним, зобов`язання вчинити дії. 
Цього ж дня, 17.11.2021 року державним виконавцем Красноштан І.Л. винесено Постанову про накладення штрафу у ВП № НОМЕР_1, з посиланням на ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої: «За невиконання рішення суду та вимог державного виконавця» накласти на боржника Фонд гарантування вкладів фізичних осіб штраф на користь держави у розмірі - 5 100,00 грн. 
Крім того, у постанові про накладення штрафу державним виконавцем також зазначено, що «01.11.2021 на адресу боржника направлено вимогу, якою зобов`язано боржника протягом 5 днів з моменту отримання вимоги надати до Відділу підтвердження виконання вимог виконавчого документа. Зазначену вимогу боржником отримано 04.11.2021 та станом на 17.11.2021 підтвердження виконання рішення суду на адресу Відділу не надходило». 
При цьому, на дату винесення Постанови про накладення штрафу - 17.11.2021, державний виконавець знав про оскарження боржником рішення суду, а також про те, що дане рішення не набрало законної сили, а тому постанова про накладення штрафу є передчасною та незаконною.
20.01.2022 року Київським апеляційним судом постановлено ухвалу у справі №761/2940/21 (провадження №22-ц/824/4356/2022) про відмову у прийнятті та повернення апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року. 
Тому, на думку скаржника, у відповідності до вимог статті 273 ЦПК України, на момент винесення постанови державного виконавця про накладення штрафу рішенням суду, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили. 
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надійшло.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені.
Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Серпелінова Н.О. направила за допомогою системи «Електронний суд» заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що неявка скаржника та заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд першої інстанції встановив, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2021 у справі № 761/2940/21 позовні вимоги адвоката Осики С.В. до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити дії задоволено, визнано незаконним рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про не надання інформації на адвокатський запит адвоката Осики С.В. від 04 березня 2020 №3941; зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на адвокатський запит адвоката Осики С.В. від 04 березня 2020р. №3941; стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь Осики С.В. судовий збір у розмірі 1816,0 /одна тисяча вісімсот шістнадцять/ грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,0 /п`ять тисяч п`ятсот / грн.
30.09.2021 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 761/2940/21, виданого 28.09.2021 Шевченківським районним судом м. Києва, відповідно до якого зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на адвокатський запит адвоката Осики С.В. від 04.03.2020 №3941.
01.11.2021 року державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб направив вимогу за вих. № НОМЕР_1/7, якою зобов`язав боржника надати до Відділу підтвердження виконання виконавчого листа № 761/2940/21 від 28.09.2021, виданого Шевченківським районним судом м. Києва.
10.11.2021 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на адресу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено заяви, в якій було повідомлено про те, що Фондом подано апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2021 у справі № 761/2940/21, а також про відсутність інформації про дату набрання судовим рішенням законної сили. Крім того, Фонд просив винести постанову про відкладення провадження виконавчих дій. 
17.11.2021 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. винесено постанову про накладення штрафу у ВП № НОМЕР_1, відповідно до якої накладено на боржника Фонд гарантування вкладів фізичних осіб штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн.
20.01.2022 року Київським апеляційним судом постановлено ухвалу у справі № 761/2940/21 про відмову у прийнятті та повернення скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2021 року.
Відмовляючи в задоволенні вимог скарги, суд першої інстанції виходив із того, що скаржником не доведено, а судом не встановлено при вчиненні виконавчих дій порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції в частині вирішення вимог скарги про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л.
Так, у даній справі встановлено, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - Відділі) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №761/2940/21 від 28.09.2021 про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на адвокатський запит адвоката Осики Сергія Валентиновича від 04 березня 2020 року №3941. 
30.09.2021 державний виконавець, керуючись статтями вимогами Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеного виконавчого документа та надано боржнику 10-ти денний строк для виконання. 
Постанову про відкриття виконавчого провадження отримано боржником 08.10.2021. 
У встановлений строк рішення суду боржником не виконано, жодних пояснень не надходило. 
01.11.2021 на адресу боржника направлено вимогу, якою зобов`язано боржника протягом 5 днів з моменту отримання вимоги надати до Відділу підтвердження виконання вимог виконавчого документа. 
Зазначену вимогу отримано боржником 04.11.2021 та станом на 17.11.2021 підтвердження виконання рішення суду не надходило. 
Таким чином за період з моменту відкриття виконавчого провадження 30.09.2021 по 17.11.2021 рішення суду боржником не виконано та не повідомлено державного виконавця жодним чином про заходи, які вживаються боржником з метою виконання вимог виконавчого документа чи його оскарження.
Статтею 33 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. 
В свою чергу, боржник за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим не скористався своїм правом звернутися до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду та одночасно не виконував рішення суду.
Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, Фонд гарантування вкладів вказував на не використання державним виконавцем наданих законом повноважень, направлених на забезпечення належної організації примусового виконання рішення, в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.
Поряд із цим, в обґрунтування заявлених вимог Фонд гарантування вкладів не вказав на те, які саме дії/бездіяльність державного виконавця є предметом оскарження та яким положенням Закону України «Про виконавче провадження» вони не відповідають.
Апеляційний суд критично ставиться до доводів скаржника про те, що державним виконавцем проігноровано повідомлення Фонду гарантування вкладів про подання апеляційної скарги на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2021 року, оскільки така скарга була подана поза межами процесуального строку на оскарження і у державного виконавця були відсутні дані про поновлення апеляційним судом строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження.
Щодо оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу, колегія суддів зазначає наступне.
Стаття 124 Конституції України визначає, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Велика Палата Верховного Суду вже розглядала питання щодо юрисдикційності скарги на постанову державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19) з посиланням на частину другу статті 74 Закону № 1404-VІІІ зроблено загальний правовий висновок про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
Вирішуючи питання предметної юрисдикції цієї справи, Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частинами першою та другою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно зі статтею першою Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
За нормами частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частини другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з пунктом 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.
У цій справі оскаржується постанова Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження № 69702219 від 22.08.2022 з примусового виконання постанови про накладення штрафу № НОМЕР_1 від 17.11.2021.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Отже, Законом України «Про виконавче провадження» установлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, стягнення штрафів, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні. Такі висновки були викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 127/9870/16-ц та № 921/16/14-г/15, від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17, від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц, від 21 серпня 2019 року у справі № 1915/1868/2012, від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17, від 18 грудня 2019 року у справі №344/21436/18, від 23 червня 2020 року у справі № 705/1804/13-ц.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Рішенням Київського окружного адміністративного суду № 640/15410/22 від 23.12.2024 визнано протиправною та скасовано постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження № 69702219 від 22.08.2022 з примусового виконання постанови про накладення штрафу № НОМЕР_1 від 17.11.2021. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 у задоволенні клопотання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовлено. У відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року за адміністративним позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовлено.
Суд першої інстанції, вирішуючи скаргу, вказаних обставин та зазначених вимог законодавства, висновків Великої Палати Верховного Суду не врахував та помилкового розглянув скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу по суті вимог в порядку цивільного судочинства.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вказане, ухвала суду від 15 липня 2025 року в частині цих вимог постановлена з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню в цій частині із закриттям провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Серпелінової Наталії Олександрівни задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог скарги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП НОМЕР_1 від 17.11.2021 року, винесену державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. та в цій частині закрити провадження у справі.
Роз`яснити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи в цій частині за встановленою юрисдикцією.
В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 30.03.2026 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді : С.А. Голуб

К.П. Приходько