Справа № 344/21417/25 
Провадження № 1-кп/344/707/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 лютого 2026 року місто Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого – судді: ОСОБА_1 ,
за участі секретаря с/з: ОСОБА_2 
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у селі Братківці Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,- 
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_4 умисно не виконував постанову суду, що набрала законної сили. 
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин. 
Так, 08.10.2024 постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області у справі № 352/2056/24, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 (десять ) діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Рішення набуло законної 31.10.2024 року. ОСОБА_4 був обізнаним та належним чином ознайомленим із вказаним рішенням.
Також, 23.09.2024 постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області у справі № 352/2129/24, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, оскільки, 05.08.2024 о 00 год 00 хв у с. Березівка, по вул. Братковецькій, ОСОБА_4 керував автомобілем марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого був зупинений працівниками поліції за порушення вимог Правил дорожнього руху України.
Незважаючи на вищевикладене, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність зазначеної постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, яка набрала законної сили та будучи належно ознайомленим із нею, з метою її умисного невиконання, щодо позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи всупереч рішенню суду, не виконав постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08.10.2024 у справі № 352/2056/24 у частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.
Зокрема, ОСОБА_4 , 04 жовтня 2025 року о 00 год 30 хв у м. Івано-Франківську, по вул. Коновальця, 225, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, керував автомобілем марки «Mersedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_3 , після чого, був зупинений працівниками поліції за порушення вимог Правил дорожнього руху України.
За даним фактом, 04.10.2025 поліцейським Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, рядовим поліції ОСОБА_5 на водія ОСОБА_4 , було складено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5860450 за ч. 4 ст. 126 КуПАП.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України. 
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті, вказав, що він розумів, що є особою, яка відповідно до рішення суду позбавлена права керування транспортними засобами, однак продовжував керувати автомобілем розраховуючи на те, що йому вдасться уникнути від відповідальності. Вказав, що йому дуже прикро за свій вчинок, сприяв досудовому розслідуванню, з матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається. Просив суд не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.
Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора та обвинуваченого ОСОБА_4 про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_4 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого; який критично ставиться до вчиненого; на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, на утриманні має двох неповнолітніх дітей та раніше не судимий.
Обставинами, які відповідно до ч.1 ст.66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 в ході судового розгляду судом не встановлено. 
Окрім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається середній ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та середній рівень його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства. 
Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, думку обвинуваченого ОСОБА_4 , який просив призначити йому покарання у виді штрафу, дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого, раніше не судимий, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.382 КК України.
Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, підстави для його обрання відсутні. 
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні. 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394,615 Кримінального процесуального кодексу України, суд - 
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору у день його проголошення. Учасники мають право отримати його копію в суді. 
Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч.2 ст.394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1