Справа № 685/912/25
Провадження № 2/685/101/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року         селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області
у складі головуючої судді Турчин-Кукаріної І.В.,
за участі секретаря судового засідання Медун В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Теофіпольського районного суду Хмельницької області за правилами загального позовного провадження цивільної справи
за позовом  ОСОБА_1 до Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Сурма Г.Ф., про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, 
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовну заяву мотивовано неможливістю, незважаючи на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформити право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на зазначений будинок, унаслідок чого приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Відтак, позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, а також визнати за нею право на завершення виготовлення технічної документації та здійснення державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та на земельну ділянку площею 0,17 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_1 .
Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано у приватного нотаріуса Хмельницького нотаріального округу Сурми Г.Ф. завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
01.10.2025 від приватного нотаріуса Хмельницького нотаріального округу Сурми Г.Ф. надійшли витребувані судом матеріали.
Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 22.10.2025 залучено до участі у справі ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, зобов`язано представника позивача не пізніше п`яти днів з дня отримання цієї ухвали подати суду примірник позовної заяви з додатками, для надсилання судом залученій третій особі разом з відповідною ухвалою суду, а також надати, в разі наявності, відомості про місце проживання ОСОБА_3 , її РНОКПП, витребувано від Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області у строк до 29.10.2025 відомості про останнє відоме зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 1939 р.н., яка проживала у селі Лютарівка Хмельницького району Хмельницької області. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 15:00 год 18.11.2025.
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 24.10.2025 Красилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 386.
28.10.2025 до суду надійшли витребувані від Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області відомості.
29.10.2025 представниця позивачки подала до суду заяву про проведення підготовчого засідання у її відсутності, копію позовної заяви з додатками для ОСОБА_3 , а також клопотання про долучення до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 .
03.11.2025 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Сурма Г.Ф. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.
12.11.2025 представниця позивачки подала до суду заяву про відкладення підготовчого засідання на іншу дату у зв`язку з її перебуванням у відпустці.
17.12.2025 представник відповідача подав до суду заяву про проведення підготовчого засідання у його відсутності.
У підготовче засідання 17.12.2025 прибула представниця позивачки адвокат Лукіянчук О.М., підтримала подане клопотання про долучення доказів, повідомила суд, що додаткових заяв, клопотань не має, вважає, що подала у справі всі необхідні докази, не вважає за можливе врегулювати спір за участю судді, або шляхом звернення до медіатора чи укладення мирової угоди, просила суд підготовче провадження закрити.
Протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання представниці позивачки про долучення доказів та приєднав до матеріалів справи копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 .
З урахуванням позицій учасників справи, суд провів підготовче засідання, після надходження витребуваної спадкової справи, 17.12.2025 закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду по суті на 22.01.2026.
Судові засідання відкладались неодноразово з причин відсутності електропостачання або неявки учасників справи.
Представник Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Федонюк В.В. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що відповідач не заперечує проти задоволення позову.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Сурма Г.Ф. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.
У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, призначене на 24.03.2026, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Із урахуванням поданого клопотання позивачки про розгляд справи у її відсутності, а також заяви представника відповідача про розгляд справи у його відсутності, на підставі положень ст. 223 ЦПК України, суд постановив розглянути справу 24.03.2026 за фактичною явкою учасників судового провадження та за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів, оскільки неявка сторін спору не перешкоджає його вирішенню по суті.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення позову, суд, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах по суті справи, виходячи із змісту спірних правовідносин, встановив такі фактичні обставини справи.
Згідно з копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 , позивачка ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 .
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 26.03.1988 укладено шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (прізвище після реєстрації шлюбу – ОСОБА_6 ).
Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 31.07.2025, позивачка ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у матері ОСОБА_8 та батька ОСОБА_2 . 
11.03.2003  ОСОБА_2  склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Ординецької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 10, за змістом якого ОСОБА_2 належний йому будинок з надвірними спорудами заповів  ОСОБА_9 та ОСОБА_1 в рівних частках, а все інше його майно, яке на день його смерті буде йому належати, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, заповів ОСОБА_9 .
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ,  ОСОБА_9  помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 3322.
21.02.2006 ОСОБА_2  склав інший заповіт, посвідчений секретарем Ординецької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 8, за змістом якого ОСОБА_2 усе його майно, яке на день його смерті буде йому належати, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, що буде йому належати за законом чи за заповітом на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці  ОСОБА_1 .
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 24.12.2008 Ординецькою сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, вбачається, що ОСОБА_2  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 21.
ОСОБА_1 після смерті  ОСОБА_2  прийняла спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу в Хмельницької області Сурмою Г.Ф. 22.07.2009, що зареєстровано в реєстрі за № 1595, спадкова справа № 4/2009, згідно з яким спадкоємицею зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є  ОСОБА_1  (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), проживаюча в АДРЕСА_3 . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається із: земельної ділянки, площею 2,35 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ординецької сільської ради Теофіпольського р-ну Хмельницької обл. та належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-XM № 046466, виданого Ординецькою сільською радою Теофіпольського р-ну Хмельницької обл. 19.05.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 222.
Крім цього, як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу в Хмельницької області Сурма Г.Ф. 22.07.2009, що зареєстровано в реєстрі за № 1597, спадкова справа № 4/2009, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), проживаюча в АДРЕСА_3 . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається із: 1) права на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства селянської спілки «Колос» с. Лютарівка Теофіпольського р-ну Хмельницької обл. в сумі 11 500 (одинадцять тисяч п?ятсот) гривень (це майно належить померлому згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай серії ХМТФ№013690, виданого 18.02.2003 року Ординецькою сільською радою Теофіпольського р-ну Хмельницької обл.) та 2) Грошових вкладів з відповідними грошовими відсотками та усіма компенсаційними нарахуваннями, що зберігаються у філії № 2907/016 с. Ординці Теофіпольського відділення Ощадбанку на рахунках № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 ; та 3) простих іменних акцій Відкритого акціонерного товариства «Київський санітарно-технічний завод», місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Сім?ї Сосніних, 7, в кількості 18 шт., номінальною вартістю 0,05 (нуль грн 05 коп.) кожна, що належали померлому на підставі сертифікату акцій серії А № 141, від 05.03.2003 року.
Спадкове майно, зазначене у свідоцтвах про право на спадщину не є предметом цього спору, проте з копій цих свідоцтв вбачається, що позивачка була єдиною спадкоємицею іншого майна померлого ОСОБА_2 .
Згідно з копією довідки № 72/01-16 від 31.07.2025, виданої приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф., у приватного нотаріуса Сурми Г.Ф. знаходиться спадкова справа за № 4/2009, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , заведена за заявою доньки ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_3 . 22 липня 2009 року були видані свідоцтва на спадщину за заповітом на ім`я доньки ОСОБА_1 . Інших спадкоємців, які прийняли або відмовились від спадщини, в матеріалах спадкової справи немає.
У матеріалах спадкової справи № 4/2009 наявна заява дружини спадкодавця - ОСОБА_3 , за змістом якої заявниця обізнана про смерть її чоловіка ОСОБА_2 та про наявність його заповіту, їй роз`яснено зміст ст. 60 СК України та ст. 1241 ЦК України, проте на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом або на видачу свідоцтва про право власності заявниця не претендує, визнаючи спадкове майно особистою власністю померлого.
З урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 604/946/20 щодо застосування ст. 71 Закону України "Про нотаріат", в якій зазначалось, що визначальним є заявлення вимог щодо віднесення майна до спільного майна подружжя, натомість, неподання заяви про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні можна розцінити як визнання іншим подружжям належності майна особисто спадкодавцю, оскільки набуття майна в період шлюбу не виключає можливість віднесення такого майна до роздільного майна подружжя, а також правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 126/2200/20 та від 18.01.2023 у справі № 643/20455/14-ц, за змістом яких якщо особа, яка має суб`єктивне право (наприклад, право власності), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що відмовляється від права власності, то вона пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом; натомість, спроба особи згодом здійснити право суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права; ураховуючи, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004), дотримуючись правової визначеності як фундаментального принципу верховенства права, який вимагає чіткості, передбачуваності та стабільності законодавства, що дозволяє громадянам розуміти наслідки своїх дій, а державі - уникати свавілля, керуючись такими принципами цивільного права як добросовісність розумність і справедливість (стаття 3 ЦК України), які є основоположними у правовому регулюванні відносин у сфері приватного права, а також притаманною для приватного права диспозитивністю, яка проявляється, зокрема, в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує, вчиняти, чи не вчиняти певний правочин, - суд в цій справі подану нотаріусу Чубій Ганною Андріївною в межах спадкової справи № 4/2009 заяву від 10.06.2009 про визнання спадкового майна особистою приватною власністю померлого ОСОБА_2 визнає належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами того, що спірне майно у справі повністю належить до спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_2 та належало до особистої приватної власності спадкодавця.
Відповідно до копії виписки з погосподарської книги № 3 станом за 1990-1992 роки, згідно записів погосподарської книги № 3 (особовий рахунок № НОМЕР_9 ) за 1990-1992 роки, житловий будинок у АДРЕСА_1 побудований в 1962 році, матеріали стін: цегла, покрівля: шифер; будинок побудований на земельній ділянці площею 0,25 га з цільовим призначеням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка була в користуванні ОСОБА_2 згідно з рішенням № 4 від 20 квітня 1995 року; власником будинку рахувався ОСОБА_2 , 1930 року народження. 
Згідно з копією довідки за вих. № 124 від 17.07.2025, виданої Теофіпольським БТІ, станом на 01.01.2013 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не реєструвалось, свідоцтво про право власності не видавалось.
Відповідно до копії довідки, виданої Теофіпольським БТІ за вих. № 63 від 22.07.2025, за адресою АДРЕСА_1 реєстрація права власності не проведена.
Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину № 90/02-31 від 19.09.2025 відмовлено позивачці в цій справі ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок.
Як вбачається з копії архівного витягу із рішення виконавчого комітету Ординецької сільської ради народних депутатів Теофіпольського району Хмельницької області від 20.04.1995 № 8 «Про передачу земельних ділянок громадян у власність», розглянувши заяви громадян про передачу земельних ділянок громадян у власність, виконком сільської ради народних депутатів вирішив, зокрема: передати у приватну власність громадянам земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства згідно додатку № 1, відповідно до якого у селі Лютарівка  ОСОБА_2 було передано 0,42 га землі: 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового фонду; 0,17 га - для ведення особистого підсобного господарства.
Відтак, окрім майна, зазначеного у виданих ОСОБА_1 свідоцтвах про право на спадщину, померлому ОСОБА_2 дійсно належав житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , проте за життя ОСОБА_2 не оформив правовстановлюючого документа на будинок у встановленому порядку. Крім цього, ОСОБА_2 належали дві земельні ділянки: площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового фонду та площею 0,17 га - для ведення особистого підсобного господарства.
Наведеними вище доказами підтверджено обставини, зазначені у позові як його підстави, зокрема, той факт, що відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на будинок АДРЕСА_1 стала перешкодою для реалізації права позивачки на спадкування зазначеного будинку в порядку спадкування за заповітом.
Ураховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов висновку, що майнові права позивачки підлягають захисту в судовому порядку, а також про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позову.
Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Судом встановлено, що спірний житловий будинок збудовано в 1962 році.
Прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва з 05.08.1992 регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» №1035 (втратила чинність на підставі Постанови КМ України № 553 від 23.05.2011) було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 05.08.1992, є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені об`єкти будівництва.
Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011, в редакції, а саме п. 9 Розділу V в редакції Законів № 5496-VI від 20.11.2012, № 92-VIII від 13.01.2015 було визначено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки I і II категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності. Порядок прийняття в експлуатацію таких об`єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.
Відповідно до ст. 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватися на приватні житлові будинку з господарськими будівлями та спорудами, які збудовані до 05.08.1992.
Для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, збудоване у 1962 році, було достатньо технічного паспорта, складеного за результатами технічної інвентаризації, виписки із погосподарської книги сільської ради, рішення місцевої ради про згоду на оформлення права власності на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України.
До позивачки як до спадкоємця за заповітом, який прийняв спадщину, відповідно до ст. 1216 ЦК України, перейшли визначені у заповіті права спадкодавця як власника майна, проте через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, оформити право власності на спірне майно у нотаріальному порядку неможливо, що зумовило необхідність для належного оформлення спадкових прав звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.
За змістом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Пункт 9 частини 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення. 
Окрім цього, суд враховує, що рішенням виконавчого комітету Ординецької сільської ради народних депутатів Теофіпольського району Хмельницької області від 20.04.1995 № 8 «Про передачу земельних ділянок громадян у власність»,  ОСОБА_2 було передано у приватну власність  0,42 га землі у селі Лютарівка: 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового фонду; 0,17 га - для ведення особистого підсобного господарства.
Положеннями п. 1 Розділу Х Земельного кодексу України в редакції від 16.09.2008, чинній на час відкриття спадщини, установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.
Відтак, позовні вимоги в частині визнання права позивачки як спадкоємиці на завершення приватизації належних спадкодавцю земельних ділянок є обгрунтованими та підлягають задоволенню. 
На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Дослідивши наявні у справі докази, урахувавши положення законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та для визнання за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визнання за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) права на завершення приватизації земельних ділянок, у тому числі на завершення виготовлення технічної документації та здійснення державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та на земельну ділянку площею 0,17 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_1 .
Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно до ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. 
Ураховуючи наведене, керуючись статтями 16, 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1270 ЦК України, статтями 2, 10-13, 141, 258-261, 263-268, 353-355 ЦПК України,
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом – задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Визнати за  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації земельних ділянок, у тому числі на завершення виготовлення технічної документації та здійснення державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та на земельну ділянку площею 0,17 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_1 .
Стягнути з Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області (ІКЮО в ЄДРПОУ: 0445774; місцезнаходження: вулиця Небесної Сотні, будинок 19, селище Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області) на користь  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) судовий збір в розмірі 1938 (одна тисяча дев`ятсот тридцять вісім) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Відомості про учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Представник позивача: адвокат Лукіянчук Оксана Миколаївна (адреса: АДРЕСА_4 ).
Відповідач: Теофіпольська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області (ІКЮО в ЄДРПОУ: 0445774; місцезнаходження: вулиця Небесної Сотні, будинок 19, селище Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Сурма Галина Францівна (адреса: вулиця Свободи, будинок № 23а/1, селище Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області).
Повне рішення суду складено і підписано 24.03.2026.

Головуюча суддя     І.В. Турчин-Кукаріна