УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/4379/25 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В. 
Номер провадження №33/4805/95/26
Категорія ч.1 ст.483 МКУ Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м.Житомир
Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Жмуцького М.В., представника Житомирської митниці Державної митної служби України Кондратюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Жмуцького Миколи Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 10 жовтня 2025 року у справі про порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 10 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 150000 грн та конфіскації в дохід держави безпосереднього предмету порушення митних правил: транспортного засобу марки MITSUBISHI», модель «L200», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_2 , 2006 року виготовлення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. 
З постанови суду вбачається, що згідно протоколу про порушення митних правил від 11.02.2025 №0050/UA101000/2025 24.02.2024 о 21 год. 54 хв. через міжнародний пункт пропуску «Устилуг-Зосин» митного поста «Устилуг» Волинської митниці громадянином України ОСОБА_1 на митну територію України ввезено транспортний засіб марки «MITSUBISHI», модель «L200», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_2 , 2006 року виготовлення, бувший у використанні, об`єм двигуна - 2477 cм3, тип двигуна - дизель, оформлений у якості гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану без оподаткування та застосовування заходів нетарифного регулювання і випущений на митну територію України.
В ході проведення попередньої перевірки, з метою з`ясування обставин ввезення на митну територію України даного транспортного засобу, Житомирською митницею направлено запит у Волинську митницю за вихідним від 17.10.2024 № 7.19-3/20- 02/7/8455 з проханням надати копії документів, на підставі яких транспортний засіб, отримувачем якого зазначено військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ), ввезено в Україну в якості гуманітарної допомоги. Факт ввезення на митну територію України та оформлення у якості гуманітарної допомоги вищевказаного транспортного засобу підтверджується відомостями, що містяться у АСМО «Інспектор» та копіями документів, які додані до відповіді Волинської митниці від 22.10.2024 № 7.3-2/28-07/7/11648. Так, згідно поданої громадянином України ОСОБА_1 до митного контролю та оформлення Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 24.02.2024, яку ним підписано особисто, отримувачем товару зазначено - військову частину НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ). Також до митного оформлення громадянином України ОСОБА_1 було надано звернення військової частини НОМЕР_3 від 23.02.2024 за вих. № 241 про те, що автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «L200», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_2 , безоплатно, у якості гуманітарної допомоги буде передано військовій частині НОМЕР_3 .
Згідно вказаної відповіді військової частини НОМЕР_3 за вих. № 1780 від 14.12.2024 (вх. Житомирської митниці від 16.12.2024 № 11594/8.2-20), зазначений транспортний засіб до військової частини НОМЕР_3 не надходив, на обліку відповідних служб не перебуває.
З метою підтвердження або спростування отримання військовою частиною транспортного засобу, видачі звернення від 23.02.2024 за вих. № 241 про очікування вказаного автомобіля у якості гуманітарної допомоги, Житомирською митницею повторно 17.12.2024 було направлено запит до військової частини НОМЕР_3 з доданням копії звернення військової частини НОМЕР_3 від 23.02.2024 за вих. № 241 за вих. № 7.19- 4/20-02/8.2/9998 про надання інформації щодо отримання військовою частиною зазначеного автомобіля та видачі звернення, на який 20.01.2025 Житомирською митницею отримано відповідь за вих. № 195 від 17.01.2025, згідно якої військова частина НОМЕР_3 не підтверджує отримання та замовлення (очікування) вказаного транспортного засобу та заперечує видачу листа (звернення) стосовно даного транспортного засобу.
Таким чином, митним органом ОСОБА_1 інкриміновано вчинення дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товару – транспортного засобу марки «MITSUBISHI», модель «L200», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_2 , 2006 року виготовлення, бувший у використанні, об`єм двигуна - 2477 cм3, тип двигуна - дизель, оформлений у якості гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану без оподаткування та застосовування заходів нетарифного регулювання і випущений на митну територію України, шляхом подання митному органу, як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару, а саме Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 24.02.2024, у якій отримувачем вказано військову частину НОМЕР_3 , одержаного незаконним шляхом. 
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції адвокат Жмуцький М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , оскаржив законність й обґрунтованість постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Апелянт вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийнята без дослідження всіх матеріалів справи та без повного з`ясування всіх обставин справи. Вказав на те, що суд безпідставно врахував письмові пояснення ОСОБА_2 із його запереченнями про передання ОСОБА_1 листа військової частини. Крім того, зазначив на відсутність у діях останнього умислу, зокрема, приховування будь-яких відомостей, не усвідомлення протиправості дій, оскільки ОСОБА_1 був перевізником, діяв як волонтер для допомоги ЗСУ. Крім того, інтернет-ресурс не вважає належним доказом митної вартості товару. Зазначив, що вказаний автомобіль ввезений як гуманітарна допомога для військової частини НОМЕР_3 та переданий ОСОБА_2 . Просив скасувати постанову Богунського районного суду м. Житомира від 10 жовтня 2025 року в адміністративній справі про порушення митних правил та прийняти нову постанову про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вказав на наявність у ОСОБА_3 ІІ групи інвалідності, що звільняє його від сплати судового збору. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши осіб, що з`явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно ст. 487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно законодавства України про адміністративні правопорушення.
В силу ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України вказаних вимог закону дотримався.
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Частина 1 статті 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Отже, безпосереднім об`єктом вказаного правопорушення є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України, у тому числі і шляхом надання неправдивих відомостей, які необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Це випливає з роз`яснень, що містяться у п.п. 5, 6 Постанові Пленуму Верхового Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» та визначають, що незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання даним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.
Таким чином, власник товару підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару або з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення. При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані, а тому за відсутності зазначених умов, не може утворювати складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК.
Свої висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК суд першої інстанції обґрунтовував дослідженими під час судового розгляду доказами, пославшись зокрема на: протокол про порушення митних правил №0050/UA101000/2025 від 01.11.2023, яким зафіксовано допущене порушення митних правил; 
доповідну записку головного державного інспектора оперативного відділу №2 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил від 11.02.2025; 
листи Житомирської митниці від 11.02.2025, від 11.03.2025, від 02.04.2024, від 21.06.2024, від 17.10.2024, від 17.12.2024, від 13.03.2025 ; листами Волинської митниці від 03.04.2024 та від 04.11.2024; 
копію декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою; 
копію звернення командира військової частини НОМЕР_3 за №241 від 23.02.2024; 
копію технічного паспорта на транспортний засіб; 
письмові поясненнями ОСОБА_1 ; 
відповіді командира військової частини НОМЕР_3 від 14.12.2024 та від 17.01.2025, згідно яких останній повідомив, що листів-звернень №241 від 23.02.2024 щодо сприяння в постачанні для потреб військової частини зазначеного транспортного засобу в журналах реєстрації вихідних документів військової частини НОМЕР_3 не значиться, автомобіль «MITSUBISHI L200», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , військовою частиною НОМЕР_3 не отримувався, на відповідних обліках не перебуває та не перебував.; 
довідку про виготовлення витягу з Центральної бази даних Державної митної служби України з інформацією про ввезення 24.02.2024 через зону діяльності Волинської митниці громадянином України ОСОБА_1 на митну територію України транспортного засобу від 11.02.2025; 
дані Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску; 
довідку про визначення вартості транспортного засобу з мережі Інтернет у справі про порушення митних правил №0050/UA101000/2025 від 11.02.2025; 
скріншоти з АСМО «Інспектор» та «За даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску»; 
письмові пояснення ОСОБА_2 від 09.01.2025 та від 24.03.2025, в яких останній пояснив, що не отримував від ОСОБА_1 транспортний засіб «MITSUBISHI L200», номер кузова № НОМЕР_1 , лист-звернення від частини НОМЕР_3 не надавав та ніяких інших документів не надавав, оскільки не має таких повноважень, та ніякого відношення до цього не має.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що факт переміщення автомобіля «MITSUBISHI», модель «L200», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_2 через митний кордон України, як гуманітарної допомоги, зазначення у декларації про перелік товарів (а.с. 28), що визнаються гуманітарною допомогою отримувача військову частину НОМЕР_3 , та надання звернення військової частини НОМЕР_3 (а.с. 30) про сприяння у перетині держаного кордону вказаного автомобіля, який призначений для потреб Збройних Сил України, а саме: військової частини НОМЕР_3 для виконання бойових завдань ЗСУ, стороною захисту в апеляційній скарзі не заперечується, натомість оспорюється факт наявності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК.
Статтею 257 МК визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно статті 266 МК декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податком кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.
У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 4 МК декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК є охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, зокрема щодо товарів, їх ваги або кількості.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК характеризується прямим умислом, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала обставини і характер незаконного переміщення нею товарів через митний кордон України, та бажала перемістити їх через митний кордон України з порушенням установленого порядку.
Декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою встановлено, що відповідно до розділів 1, 5, 6 отримувачем транспортного засобу є військова частина НОМЕР_3 ; декларантом та водієм є ОСОБА_1 , тобто останній вказав себе, як декларанта і безпосередньо заповнив декларацію та власним підписом завірив відповідний документ.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 4 МК, декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.
Відповідно до п. 37 ч. 1 ст. 4 МК, перевізник - особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України, зокрема, для змішаного (комбінованого) перевезення - особа, яка використовує (експлуатує) транспортний засіб, що безпосередньо приводить у рух або перевозить розміщені на ньому інші транспортні засоби як активний транспортний засіб.
Тобто, ОСОБА_1 , в розумінні п. 8 ч. 1 ст. 4 МК, є декларантом, у зв`язку з чим і має нести відповідальність згідно з митним законодавством України.
Водночас, як зазначено стороною захисту в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 переправив автомобіль через митний кордон України в якості гуманітарної допомоги для В/Ч НОМЕР_3 , код НОМЕР_4 , як зазначив у декларації, однак за його поясненнями передав його ОСОБА_2 .
Як зазначено у повідомленнях військової частини НОМЕР_3 від 14.12.2024 за №1780 та від 17.01.2025 за №195 вказаний транспортний засіб у якості гуманітарної допомоги військовою частиною не отримувався, на відповідних обліках не перебуває та не перебував.
Враховуючи зазначене, місцевий суд, встановивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов вірного висновку, про наявність в діях ОСОБА_1 умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК, оскільки останній, зазначивши у декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою отримувачем автомобіля військову частину НОМЕР_3 , передав ввезений ним автомобіль стороннім особам. Отже, ОСОБА_1 здійснив переміщення через державний кордон транспортного засобу, який оформив як гуманітарну допомогу, що свідчить про його обізнаність про правила оформлення митних документів та про правила переміщення автомобілів через державний кордон.
Є неприйнятними і твердження сторони захисту про те, що вартість переміщеного транспортного засобу є недопустимою та сумнівною, оскільки довідка не є висновком експерта, що позбавило місцевий суд можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути справу про адміністративне правопорушення та правильно визначити розмір накладення адміністративного стягнення.
Згідно вимог ч.ч. 1-6 ст. 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Як вбачається із довідки про визначення вартості транспортного засобу (а.с. 52), відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, визначається декларантом, відповідно до норм МКУ.
Станом на дату ввезення транспортних засобів, згідно інформаційних ресурсів митних органів у 2022 році, відомості щодо вартості ідентичних транспортних засобів відсутні, однак наявні відомості щодо подібних товарів, що мають схожі характеристики, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними у найбільш наближений період. Враховуючи наявні у інформаційних ресурсах митних органів відомості щодо митного оформлення подібного транспортного засобу було визначено митну вартість транспортного засобу марки «MITSUBISHI», модель «L200», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_2 , 2006 року виготовлення, бувший у використанні, об`єм двигуна - 2477 cм3, тип двигуна - дизель – 350 000,00 грн.
Інших контраргументів, підкріплених відповідними доказами, щодо іншої вартості митного товару скаржником та захисником не надано.
Таким чином, митна вартість транспортного засобу була визначена у відповідності до вимог ч. 1 ст. 51 МК, відповідно до наявних відомостей щодо подібних товарів, оскільки інші можливості визначення митної вартості транспортного засобу, передбачені п. 1 ч. 1, п.п. а п. 1 ч. 1 ст. 51 МК відсутні. 
Отже апеляційні доводи адвоката про порушення вимог ст. 51 МК при визначенні митної вартості транспортного засобу, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що до обов`язку суду не входить збирання доказів, а лише їх дослідження у сукупності з іншими доказами. 
Дослідивши зібрані у справі докази, правильно визначивши юридичну природу правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки останній вчинив дії, які полягають у переміщені через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю з поданням митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.
Посилання захисника на те, що транспортний засіб ввозився на територію України як гуманітарна допомога, надалі був переданий третій особі ОСОБА_2 у м. Нетішин та жодного умислу на вчинення митного правопорушення у ОСОБА_1 не було, спростовуються дослідженими судом матеріалами справи, яким суд надав належну та правильну оцінку. 
Будь-яких доказів на спростування обставин, вказаних у протоколі про порушення митних правил сторона захисту не надала. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
За таких обставин, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю транспортного засобу марки «MITSUBISHI», модель «L200», кузов № НОМЕР_1 , шляхом подання до митного органу як підстави для переміщення товарів документів, а саме декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 24.02.2024 та лист військової частини НОМЕР_3 від 23 лютого 2024 року, що містять непідтверджену інформацію, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК.
Апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що приймаючи рішення, суд першої інстанції помилково стягнув з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605, 60 грн. Так, згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №117402 та посвідчення серії ААМ №2614/16699 від 23.11.2022 ОСОБА_1 отримує пенсії по інвалідності ІІ групи (а.с. 101-102). Тому, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, він підлягає звільненню від сплати судового збору.
У зв`язку з цим апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, а постанову суду змінити та виключити з постанови посилання суду про стягнення з ОСОБА_1 судового збору.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Жмуцького Миколи Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову Богунського районного суду міста Житомира від 10 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 483 МК України змінити, виключивши з постанови посилання суду про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 605,60 грн.
В іншій частині зазначену постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь