Справа № 405/1257/23
2/405/163/23

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Кропивницький

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі
головуючого - судді Драного В.В.
при секретарі Дятел О.В., Скляренко І.В.
за участі:
позивача     ОСОБА_1 
представників позивача   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
відповідача     ОСОБА_4 
представника відповідача    ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки кадастровий номер 3510100000:50:426:0116 площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , квартири за адресою: АДРЕСА_2 . В обґрунтування позову вказала, що з 22.08.1992 року перебувала з відповідачем у шлюбі, в період якого вони на спільні кошти набули вказане рухоме та нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 3510100000:50:426:0116; автомобіль AUDI модель А8, рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки VOLVO, модель XC90, рік випуску 2016, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки FORD, модель Tourneo Courier, рік випуску 2018, державний номер НОМЕР_3 – право власності на які зареєстровано за відповідачем; квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 79,3 кв.м.; автомобіль марки VOLVO, модель XC40, рік випуску 2019, державний номер НОМЕР_4 , право власності на які зареєстровано за позивачем. Вказала, що усе набуте під час шлюбу майно є їх спільною сумісною власністю, їх частки є рівними. 
Зазначила, що квартира у АДРЕСА_3 використовується позивачем у професійній діяльності як нотаріуса. Дана квартира сертифікована як робоче місце нотаріуса, що є підставою для присудження такого об`єкту нерухомості на її користь з врахуванням його вартості при присудженні іншого майна відповідачу. За таких обставин, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку і 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 , та на квартиру у АДРЕСА_3 , автомобіль VOLVO, модель XC40, а за відповідачем - право власності на 1/2 частину будинку і 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 .
Ухвалою суду від 28.02.2023 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання.
22.03.2023 року ОСОБА_4 подав до суду відзив на позов, якому позовні вимоги не визнав та вказав, щоквартира по АДРЕСА_3 придбана за гроші, які були отримані від продажу об`єднаної 5-ти кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , до складу якої входило його особисте приватне майно, а саме приватизована трикімнатна квартира, з урахуванням вартості якої частка позивача у придбанні спірної квартири складає лише 34/100, а відповідача – 66/100. Також відповідач вказав, що придбання земельної ділянки та будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено за кошти, які є його особистою приватною власністю, а саме отримані від спадкового майна. Тому, частка особистих коштів, що були вкладені в будівництво житлового будинку дорівнює 26/100 або 26%, решта 74/100 або 74% вартості будинку є спільною сумісною власністю подружжя, яка складає 37% кожного з подружжя. Відповідач вказав, що готовий компенсувати позивачу грошима вартість її частки у будинку, що складає 37/100. За таких обставин просив відмовити у задоволенні позову.
Також 22.03.2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного нерухомого та рухомого майна подружжя, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки кадастровий номер 3510100000:50:426:0116 площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , квартири за адресою: АДРЕСА_6 , номерний знак НОМЕР_4 , АДРЕСА_7 придбана за гроші, які були отримані від продажу об`єднаної 5-ти кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , до складу якої входило його особисте приватне майно, а саме приватизована трикімнатна квартира, з урахуванням вартості якої частка позивача у придбанні спірної квартири складає лише 34/100, а відповідача – 66/100. Також відповідач вказав, що придбання земельної ділянки та будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено за кошти, які є його особистою приватною власністю, а саме отримані від спадкового майна. Тому, частка особистих коштів, що були вкладені в будівництво житлового будинку дорівнює 26/100 або 26%, решта 74/100 або 74% вартості будинку є спільною сумісною власністю подружжя, яка складає 37% кожного з подружжя. Відповідач вказав, що готовий компенсувати позивачу грошима вартість її частки у будинку, що складає 37/100. За таких обставин просив: припинити право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою АДРЕСА_3 ; визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на 66/100 частки в квартирі за адресою АДРЕСА_3 ; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за вказану квартиру в розмірі 34/100 від оціночної вартості квартири; визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за вказаний житловий будинок в розмірі 37/100 від оціночної вартості будинку; визнати земельну ділянку за кадастровим номером: 3510100000:50:426:0116, площею 0,25 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 - об?єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на вказану земельну ділянку; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на 37/100 частин вказаної земельної ділянки, з виплатою грошової компенсації; визнати рухоме майно, автомобілі: VOLVO модель ХС40, рік випуску 2019, д.н.з. НОМЕР_4 ; AUDI модель А8, рік випуску 2012, д.н.з НОМЕР_1 ; VOLVO модель ХС90, рік випуску 2016, д.н.з НОМЕР_2 ; FORD модель Tourneo Courier, рік випуску 2018, д.н.з НОМЕР_5 , спільною сумісною власністю подружжя; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_4 , право особистої приватної власності на автомобілі: AUDI модель А8, рік випуску 2012, д.н.з НОМЕР_1 ; VOLVO модель ХС90, рік випуску 2016, д.н.з. НОМЕР_2 ; FORD модель Tourneo Courier, рік випуску 2018, д.н.з НОМЕР_5 ; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль VOLVO модель ХС40, рік випуску 2019, д.н.з. НОМЕР_4 ; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі різниці від оціночної вартості автомобілів відповідно до позовних вимог щодо їх поділу замість частки одного з подружжя у праві спільної сумісної власності на автомобілі.
21.04.2023 року ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, в якій вимоги первісного позову підтримала, просила їх задовольнити. Вказала, що грошові кошти отримані від продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 є спільною власністю подружжя. При цьому, отримані відповідачем кошти від продажу його особистого майна та у спадок були використані ним на цілі, не пов`язані з придбанням спірної квартири по АДРЕСА_3 у 2012 році, а також з будівництвом будинку по АДРЕСА_1 у 2008-2009 році, а саме на погашення боргів за кредитними договорами у 2011 році. Зазначила, що будівництво будинку було закінчено у 2009 році, однак його державна реєстрація була проведена лише у 2019 році у зв`язку з проблемами у визначені меж суміжних земельних ділянок.
07.06.2023 року представник ОСОБА_4 – адвокат Горпинко С.М. подав до суду відзив на змінені позовні вимоги ОСОБА_1 , в якому їх не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Вказав, що позивач змінених позовних вимогах не ставить питання про визначення правового статусу спірного майна як спільного майна подружжя. Позивач не довела, що спірне майно є їх спільною власністю та придбане за їх спільні кошти.
Ухвалою суду від 26.09.2023 року зустрічний позов (№ 405/1910/23, провадження 2/405/256/23) ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом (№ 405/1257/23, провадження № 2/405/163/23) ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.
Ухвалою від 28.03.2024 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково, витребувано у РСЦ ГСЦ МВС в Кіровоградській області договори купівлі-продажу (інші правочини, за якими набуто/відчужено) транспортних засобів, на підставі яких за ОСОБА_4 , за період з 01.01.2010 року по 21.04.2023 року здійснено реєстрацію/знято з реєстрації транспортні засоби (з інформацією про вартість транспортних засобів на дату реєстрації (зняття з реєстрації), номер кузову), у тому числі, але не обмежуючись, таких транспортних засобів: автомобіль марки Audi, модель А8, рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 25.12.2012 року; автомобіль марки Volvo, модель ХС90, рік випуску 2016, державний номер НОМЕР_4 , зареєстрований 13.02.2016 року; автомобіль марки Ford Tourneo Courier, рік випуску 2018, державний номер НОМЕР_5 , зареєстрований 07.06.2022 року. Також витребувано у Дочірнього підприємства «Ауді Центр Віпос» договір купівлі-продажу (інший правочини) з інформацією про дату укладення, номер кузова автомобіля, вартість автомобіля та його характеристики, за яким ОСОБА_4 придбав автомобіль марки Audi, модель А8, рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 25.12.2012 року.
13.09.2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Турчанов О.В. подав до суду заяву про зміну предмету первісного позову, в якій просить: 
1) визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ; 
2) визнати ОСОБА_1 право власності на автомобіль Volvo XC40, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 ;
3) визнати за ОСОБА_1 право власності на 4736/10000 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки кадастровий номер 3510100000:50:426:0116 площею 0,25 га за адресою: 
АДРЕСА_1 ) визнати за ОСОБА_4 право власності на 5264/10000 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки кадастровий номер 3510100000:50:426:0116 площею 0,25 га за адресою: 
АДРЕСА_1 ) визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобілі Audi A8, Volvo XC90, Ford Tourneo Courier, а також генеруючу установку для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання потужністю 15 кВт.
У свою чергу, 16.09.2024 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про зміну предмету зустрічного позову, в якій просить:
1) визнати ОСОБА_1 право власності на автомобіль Volvo XC40, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 ;
2) визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобілі Audi A8, Volvo XC90, Ford Tourneo Courier, а також генеруючу установку для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання потужністю 15 кВт;
3) стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі різниці від вартості автомобілів та генеруючої установки у розмірі 488 000,00 грн.;
4) визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на 510/1000 часток у праві власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 ;
5) в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_4 право власності на 245/1000 частки у праві власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 245/1000 частки у праві власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 ;
6) припинити право власності ОСОБА_1 на 245/1000 частки на квартиру за адресою АДРЕСА_3 та визнати право власності на 245/1000 частки на квартиру за адресою АДРЕСА_3 за ОСОБА_4 ;
7) при припиненні права власності ОСОБА_1 на 245/1000 частки на квартиру за адресою АДРЕСА_3 та визнанні права власності на 245/1000 на квартиру за адресою АДРЕСА_3 за ОСОБА_4 стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку в розмірі 245/1000 в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , в розмірі 370 195,00 грн.;
8) визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на 38/100 частки у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
9) в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_4 право власності на 31/100 частки у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 31/100 частки у праві власності на вказаний житловий будинок;
10) визнати за ОСОБА_4 право власності на 69/100 частки у праві власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 3510100000:50:426:0116;
11) визнати за ОСОБА_1 право власності на 31/100 частки у праві власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 3510100000:50:426:0116, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 
Позивач ОСОБА_1 та її представники у судовому засіданні вимоги первісного позову з відповідними змінами підтримали, просили їх задовольнити, вимоги зустрічного позову з відповідними змінами не визнали. Вказали, що загальна вартість спірного майна становить 15 млн., яка погоджена сторонами. Зазначили, що у зв`язку із збільшенням частки позивача у квартирі її частка у будинку буде зменшена. Заперечують проти зустрічних вимог, оскільки за ними позивач матиме майна лише на 5 млн, а відповідач на 10 млн. Відповідач фактично просить позбавити права власності на придбану у шлюбі квартиру, яка є річчю для професійних занять позивача так як є робочим місцем позивача як нотаріуса, що призведе до негативних наслідків для позивача та вимагатиме від неї значних зусиль для поновлення своєї нотаріальної діяльності. Твердження відповідача про придбання ним майна за особисті кошти не доведено, натомість позивачем доведено спільний характер майна. При цьому, обставина витрачання відповідачем особистих коштів на придбання спірного майна ним не доведена, оскільки безпосередньо використання ним грошових коштів саме від продажу іншого нерухомого майна. В той же час, вказані грошові кошти відповідача були витрачені на погашення боргових зобов`язань відповідача, а не на придбання спільного майна. Запропонований позивачем варіант поділу спільного майна подружжя є найбільш оптимальним. Вказали, що задоволення зустрічного позову не призведе до ефективного вирішення спору та породить нові спори щодо поділу майна подружжя. Зазначили, що сім`я ОСОБА_6 з 2010 року проживала у спірному будинку, тому спадщина, отримана відповідачем у 2012 році не могла використовуватися для придбання та ремонту вказаного будинку. Офіційне оформлення будинку лише у 2018 році було обумовлено розмежуванням земельної ділянки із сусідом. На грошову компенсацію за частку у квартирі позивач не погоджується.
ОСОБА_4 та його представник у судовому засіданні підтримали вимоги зустрічного позову з відповідними змінами, вимоги первісного позову з відповідними змінами не визнали. Вказали, що факт використання одним із подружжя майна у професійній діяльності не є підставою для визнання його особистою власністю подружжя, а може лише враховуватися при виборі способу поділу майна подружжя. Робоче місце не може бути єдиною підставою для визначення правового режиму майна. Вказали, що позивач не внесла коштів на депозит, не висловила готовності виплатити грошову компенсацію. Вимоги позивача не містять реального механізму вирішення спору. Зазначили, що позивач заперечуючи висновок експерта, все ж використала його дані для власних розрахунків, натомість позивач не надала альтернативного висновку, клопотань про призначення не підтримувала. Позивач пропонує арифметичний поділ вартості майна без належного обґрунтування способу поділу конкретних об`єктів. Відповідач вніс грошові кошти на депозитний рахунок суду в якості грошової компенсації за частку позивача у квартирі.
Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 у період з 22.08.1992 року по 16.05.2023 року перебували у шлюбі (т. 1, а.с. 8; т. 3, а.с. 235).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.08.1994 року Кіровоградською міською радою, ОСОБА_4 являвся власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_5 площею 56,15 кв.м. (т. 1, а.с. 45).
Згідно договору купівлі-продажу квартири від 22.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С. за № 9500, ОСОБА_4 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_8 площею 48,2 кв.м. Дружина покупця ОСОБА_1 дала згоду на укладення даного договору (т. 1, а.с. 82-83).
Відповідно до іпотечного договору від 13.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С. за № 1731, ОСОБА_4 передав в іпотеку АКІБ «Укрсиббанк» з метою забезпечення виконання ним кредитних договорів № 1125111310000 та № 11251221000 від 13.11.2007 року квартири на загальну суму 150000 доларів США за адресами: АДРЕСА_9 та АДРЕСА_5 . Дружина іпотекодавця ОСОБА_1 дала згоду на передання її чоловіком квартир в іпотеку, які є їх спільною сумісною власністю та набуті ними за кошти, що є їх спільною сумісною власністю в період перебування у зареєстрованому шлюбі (т. 1, а.с. 89-93).
Згідно договору купівлі-продажу від 30.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С. за № 4199, ОСОБА_4 продав квартиру за адресою: АДРЕСА_5 площею 107,55 кв.м. за 172951,00 грн. Дружина покупця ОСОБА_1 дала згоду на продаж даної квартири, яка є їх спільною сумісною власністю як така, що набувалася у період перебування в зареєстрованому шлюбі (т. 1, а.с. 85-87).
Відповідно до листів ПАТ «Укрсиббанк» від 30.05.2011 року ОСОБА_4 повністю погасив заборгованість за кредитивними договорами № 1125111310000 та № 11251221000 від 13.11.2007 року (т. 1, а.с. 99, 100).
Як вбачається із свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 04.07.2012 року державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 набув спадщину, яка складалася із земельної ділянки № НОМЕР_6 площею 0,433 га, розташованих на території Садового товариства «Гірник», автомобіля Nissan Note 1.6, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , вартістю 115500,00 грн. та грошових вкладів на загальну суму 179521,95 грн.(т. 1, а.с. 43, 44).
Відповідно до листа АТ «Укрсиббанк» від 20.03.2023 року № 63/57-3-03/33 ОСОБА_4 в період з 18.07.2012 року по 27.09.2012 року отримав спадщину, а саме грошові кошти у розмірі 197315,17 грн. (т. 1, а.с. 48).
Згідно договору купівлі-продажу від 24.12.2014 року, ОСОБА_4 продав земельну ділянку № НОМЕР_6 площею 0,433 га, яка розташована на території Садового товариства «Гірник» за 10000 грн. (т. 1, а.с. 50-54).
Як вбачається з розписки ОСОБА_4 від 30.04.2013 року він отримав від ОСОБА_7 15000 доларів США за проданий ним автомобіль Nissan Note 1.6, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 (т. 2, а.с. 86).
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. за № 401, ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Чоловік покупця ОСОБА_4 дав згоду на укладення даного договору (т. 1, а.с. 209-210).
Згідно Витягу ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 28.09.2012 року ОСОБА_1 належить квартира за адресою: – АДРЕСА_3 , свідоцтво про право власності видане 28.09.2012 року (т. 1, а.с. 14-16)
Відповідно до акту про сертифікацію робочого місця (контори) приватного нотаріуса від 12.09.2012 року, складеного працівникам ГУЮ в Кіровоградській області, квартира АДРЕСА_10 сертифікована як робоче місце нотаріуса Буліч Наталі Володимирівни. Так, у даному приміщенні наявні: окрема архівна кімната з однією металевою шафою, 1 вогнестійкий сейф, прикріплений до підлоги робочого кабінету нотаріуса, металеві ролети на вікнах приміщення, вхідні металеві броньовані двері (т. 1, а.с. 11)
Згідно реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності від 07.10.2016 року № 150, виданого ГТУЮ в Кіровоградській області, позивач Буліч Н.В. є приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу, адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса – АДРЕСА_3 (т.1, а.с. 12-13).
Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 055538, виданого 13.02.2008 року Кіровоградською міською радою, ОСОБА_4 належить земельна ділянка кадастровий номер 3510100000:50:426:0042 площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2007 року (т. 1, а.с. 110).
Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2017 року ОСОБА_4 продав земельну ділянку АДРЕСА_11 площею 0,1 га, кадастровий номер 3510100000:50:426:0041 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Продавець у договорі вказав, що дана земельна ділянка є спільною власністю подружжя, придбана ним у період зареєстрованого шлюбу та відчужується за згодою дружини продавця, оформленою у нотаріально посвідченій заяві (т. 1, а.с. 113-115).
Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2017 року ОСОБА_4 придбав земельну ділянку АДРЕСА_11 площею 0,1 га, кадастровий номер 3510100000:50:426:0106 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (т. 1, а.с. 116-117).
14.11.2018 року ОСОБА_4 подав заяву про об`єднання земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,5 га, кадастровий номер 3510100000:50:426:0042 та земельної ділянки АДРЕСА_11 площею 0,1 га, кадастровий номер 3510100000:50:426:0106, що і було зроблено 22.11.2018 року з присвоєнням об`єднаній земельній ділянці кадастрового номеру 3510100000:50:426:0116 (т. 1, а.с. 118, 119-121).
30.05.2008 року ОСОБА_4 отримав від Інспекції ДАБК у Кіровоградській області дозвіл №25/20008-Кд на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку з гаражем, одноповерхової літньої кухні по АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 122).
04.02.2019 року ОСОБА_4 подав до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Міської ради міста Кропивницького декларацію про готовність до експлуатації житлового будинку з гаражем, одноповерхової літньої кухні по АДРЕСА_1 (СС1). Будівництво розпочато 31.05.2008 року та завершено 28.12.2018 року (т. 1, а.с. 123-126).
Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_8 від 22.06.2023 року, посвідчених приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Томаз В.І., його сім`я з квітня 2010 року проживала у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , облаштованому для проживання кожного члена сім`ї (т. 1, а.с. 180).
Згідно письмових пояснень ОСОБА_9 від 30.05.2023 року, посвідчених нотаріусом у Чехії магістром Е. Мрзеною, у квітні 2010 року його сім`я - батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та брат ОСОБА_8 переселилися у новопобудований та повністю облаштований для проживання будинок по АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 181-182).
Згідно листа ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» від 31.03.2023 року № 1126/07 ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 встановлено генеруючу установку, призначену для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання потужністю 15 кВт з жовтня 2015 року (т. 1, а.с. 150).
Відповідно до договору № 11К від 04.11.2015 року про купівлю-продаж електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючим установками приватного домогосподарства споживача, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Кіровограденерго», споживач ОСОБА_4 продає енергопостачальнику електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктом електроенергетики (генеруючою установкою) приватного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності. Характеристики генеруючої установки – фотоелектричні панелі – на огорожі, інвертор – у гаражі, потужність 15 кВт (т. 1, а.с. 157-159).
Згідно висновку судового експерта № 2703/23 від 15.05.2023 року за результатами будівельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Тараном О.С. на замовлення ОСОБА_4 , частки сторін в нерухомому майні - квартирі АДРЕСА_12 , на момент її відчуження, утвореної в результаті реконструкції (об?єднання) двох квартир, становлять у ОСОБА_4 – 51/100, у ОСОБА_1 - 49/100. При цьому, ринкова вартість квартири АДРЕСА_10 , визначена з використанням порівняльного методичного підходу, на дату оцінки 15.05.2023 року складає 1 511 000 грн. (т. 2, а.с. 94-113).
Відповідно до висновку експерта Кропивницького відділення Київського НДІСЕ Шевченко І.І. № 2272/23-27 від 06.10.2023 року, за результатами оціночно-будівельної, оціночно-земельної та будівельної експертизи, складеного на замовлення ОСОБА_4 , частка особистих коштів ОСОБА_4 від ринкової вартості житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 без урахування вартості земельної ділянки складає: (3 652 093,00 грн. / 9 615 734,00 грн.) ? 100% = 38% (частка 19/50). Дана частка становить більше третини від ринкової вартості житлового будинку, що впливає на його вартість та є суттєвою. Ринкова вартість вказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, за порівняльним методичним підходом в цінах станом на дату проведення експертизи, складає: 10 134 845,00 грн. Ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:50:426:0116 загальною площею 0,25 га по АДРЕСА_1 за порівняльним методичним підходом в цінах станом на дату проведення експертизи, складає 519 111,00 грн. Ринкова вартість вказаного житлового будинку без урахування вартості земельної ділянки, станом на час проведення експертизи складає 9 615 734,00 грн. Спільна сумісна власність подружжя у вказаному житловому будинку складає 5 963 641,00 грн., що відповідає частці 31/50. Загальна вартість частки ОСОБА_4 у вказаному житловому будинку складає 17/25 (т. 2, а.с. 114-171).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданим 10.04.2019 року власником автомобіля Volvo XC40, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , вказано ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 17).
Як вбачається з Витягів з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів ОСОБА_4 є власником автомобілів Audi A8 2012 року випуску, Volvo XC90 2016 року випуску, Ford Tourneo Courier 2018 року випуску (т. 1, а.с. 18-20).
Згідно листа ТСЦ МВС 3541 від 16.03.2023 року № 31/11/3541-630 ОСОБА_4 з 17.07.2012 року по 30.04.2013 року був власником автомобіля Nissan Note 1.6, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 (т. 1, а.с. 47).
Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.
Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України).
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й одним із подружжя може оспорюватись поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Такий правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Так, сторонами не заперечується, що автомобілі Volvo XC40, Audi A8, Volvo XC90, Ford Tourneo Courier та земельна ділянка кадастровий номер 3510100000:50:426:0116 площею 0,25 га та генеруюча установка для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання потужністю 15 кВт є об`єктами спільної сумісної власності подружжя.
У свою чергу, відповідач ОСОБА_4 заперечує рівність часток у праві спільної власності подружжя на нерухоме майно - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки кадастровий номер 3510100000:50:426:0116 площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , квартири за адресою: АДРЕСА_3 , посилаючись на те, що дані об`єкти були частково набуті за його особисті кошти.
Згідно ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , її придбання позивачем ОСОБА_1 здійснювалося зі згоди відповідача ОСОБА_4 , що підтверджує обставину придбання даної квартири за спільні кошти подружжя, а відтак і належність даної квартири до спільного сумісного майна подружжя. 
Крім того, у договорі купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , сторони підтвердили, що дана квартира є їх спільною сумісною власністю як подружжя, що також спростовує твердження відповідача про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 , придбавалася частково за його особисті кошти.
Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права. 
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладено у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року в справі № 450/2286/16-ц.
Так, між позивачем та відповідачем фактично було досягнуто домовленість про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_5 , та квартира за адресою: АДРЕСА_3 , є спільною сумісною власністю подружжя, про що вказано у відповідних договорах купівлі-продажу. Тому, суд розцінює оспорення відповідачем спільного характеру вказаного майна як суперечливу поведінку.
Також відповідач не надав достатніх доказів того, що придбання земельної ділянки та будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було здійснено саме за кошти, які є його особистою приватною власністю, а саме отримані від спадкового майна. Так, земельна ділянка була придбана ще у 2007 році, а сторони разом з дітьми почали проживати у спірному будинку з квітня 2010 року, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.04.2025 року в справі № 405/3575/25 (т. 3, а.с. 233-240), в той час як відповідач отримав спадщину лише у 2012 році.
Тому будівництво спірного об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено сторонами у період їх перебування у шлюбі, презумпція спільної сумісної власності відповідачем не спростована, відтак на нього поширюється режим спільного сумісного майна подружжя.
При цьому суд відхиляє надані відповідачем ОСОБА_4 висновки експертів в частині визначення часток його особистої власності у спірних об`єктах нерухомого майна, так як питання про наявність та розмір часток особистої власності одного з подружжя є предметом даного спору та підлягає оцінці судом, а не експертом. Більш того, дані відповіді про розмір часток сторін були надані експертом з вихідних даних, наданих лише однією стороною та не несуть жодного доказового значення.
У свою чергу, сторони не заперечували щодо визначення вартості спірного рухомого та нерухомого майна, що була зазначена у письмових поясненнях відповідача від 17.04.2024 року (т. 3, а.с. 1-2).
Відтак, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, що підлягають поділу відноситься таке майно:
-будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (9 615 734 грн.)
-земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 3510100000:50:426:0116 по АДРЕСА_1 (519 111 грн.);
-генеруюча установка для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання потужністю 15 кВт по АДРЕСА_1 (196 000 грн.);
-квартира АДРЕСА_10 (1 511 000 грн.);
-автомобіль VOLVO, модель XC40, рік випуску 2019, державний номер НОМЕР_4 (1 365 000 грн.);
-автомобіль AUDI, модель А8, рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_1 (780 000 грн.);
-автомобіль VOLVO, модель XC90, рік випуску 2016, державний номер НОМЕР_2 (975 000 грн.);
-автомобіль FORD, модель Tourneo Courier, рік випуску 2018, державний номер НОМЕР_5 (390 000 грн.).
Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Аналогічне положення закріплено в ч. 2 ст. 372 ЦК України де зазначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Загальна вартість майна, що підлягає поділу, складає 15 351 956 грн., при цьому вартість 1/2 частини цього майна становить 15 351 956 / 2 = 7 675 978 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначенням такої у мінімальному розмірі. Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02.08.2023 року по справі № 2-7539/08 та від 17.01.2024 року в справі № 522/17831/20.
Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13).
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Так, відповідач ОСОБА_4 вніс грошові кошти на депозитний рахунок суду в якості грошової компенсації за 245/1000 у квартирі АДРЕСА_10 (т. 3, а.с. 117), однак позивач ОСОБА_1 не надала згоди на присудження їй грошової компенсації за вказане нерухоме майно. Більш того, вказана сума грошових коштів була внесена лише за 245/1000 частини квартири, а не за її 1/2 частину. В свою чергу позивач ОСОБА_1 погодилася із визначеною у висновку експерта вартістю спірного майна, не вчинила передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій з попереднього внесення грошової компенсації на депозитний рахунок суду, а відповідач ОСОБА_4 заперечує присудження на його користь вказаної компенсації за нерухоме майно. 
Враховуючи наявність спільного рухомого (автомобілі) майна, які є неподільними речами, суд вважає необхідним поділити майно між сторонами та виділити у власність кожного окремі об`єкти рухомого майна, а саме:
-позивачу ОСОБА_1 - автомобілі FORD, модель Tourneo Courier, рік випуску 2018, державний номер НОМЕР_5 (390 000 грн.) та VOLVO, модель XC40, рік випуску 2019, державний номер НОМЕР_4 (1 365 000 грн.), загальна вартість яких становить 1 755 000 грн.;
-відповідачу ОСОБА_4 - автомобілі AUDI, модель А8, рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_1 (780 000 грн.) та автомобіль VOLVO, модель XC90, рік випуску 2016, державний номер НОМЕР_2 (975 000 грн.), загальна вартість яких становить 1 755 000 грн.
У свою чергу, при поділі нерухомого майна суд вважає за необхідне врахувати наступне.
У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю. 
Відповідно до частини третьої статті 71 Сімейного кодексу України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.
Сторони не заперечують, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_3 є зареєстрованим та сертифікованим робочим місцем позивача, яка здійснює там приватну нотаріальну діяльність. 
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про нотаріат» робоче місце (контора) має відповідати таким умовам: 1) забезпечувати дотримання нотаріальної таємниці; 2) давати можливість кожному приватному нотаріусу, який здійснює нотаріальну діяльність, одночасно та незалежно від іншого приватного нотаріуса здійснювати нотаріальну діяльність; 3) бути захищеним від несанкціонованого проникнення; 4) бути забезпеченим сейфом для зберігання печаток, штампів, металевою шафою для зберігання архіву нотаріуса; 5) кількість кімнат у приміщенні, де знаходиться робоче місце (контора) приватного нотаріуса, не може бути меншою, ніж кількість приватних нотаріусів, які здійснюють нотаріальну діяльність у його межах; 6) бути пристосованим для роботи технічного персоналу з документами у відокремленій від нотаріуса кімнаті.
Оскільки спірна квартира належить до речей для професійних занять позивача ОСОБА_1 , які вимагають спеціального приміщення та відповідного переобладнання, реальний поділ даної квартири позбавить позивача можливості продовжувати свою професійну діяльність, змусивши її шукати інше спеціальне приміщення для здійснення своєї професійної діяльності або призведе до нових спорів між сторонами щодо порядку користування даним нерухомим майном. 
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20, Верховного Суду від 08.04.2020 року в справі № 638/9020/24, від 08.07.2020 року в справі № 344/1770/14-ц.
Тому, суд виходячи із загальних принципів цивільного права, а саме справедливості, добросовісності та розумності вважає, що в порядку поділу квартири за адресою: АДРЕСА_3 її слід залишити у особистій приватній власності позивача ОСОБА_1 . 
Натомість, відповідач має право отримати компенсацію половини вартості квартири за рахунок іншого нерухомого майна, що є у спільній власності подружжя, а саме житлового будинку, земельної ділянки та генеруючої установка для виробництва електричної енергії шляхом пропорційного зменшення частки позивача у ньому.
При цьому, суд при поділі житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 враховує, що відповідно до ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю, а приналежність слідує за головною річчю.
Відтак, дані об`єкти нерухомого майна є комплексним об`єктом та їх поділ слід проводити одночасно разом із відповідною приналежністю - генеруючою установкою для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання, яка розташована за цією адресою та призначена для обслуговування вказаного житлового будинку.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 13.11.2025 року в справі № 521/9935/21 та від 16.11.2022 року в справі № 128/2224/20.
Загальна вартість будинку (9 615 734 грн.), земельної ділянки (519 111 грн.) та генеруючої установки для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання (196 000 грн.) по АДРЕСА_1 становить 10 330 845 грн.
Вартість часток (по 1/2) сторін у даному спільному нерухомому майні становить 10 134 845 / 2 = 5 165 422,5 грн. 
Водночас, оскільки за ОСОБА_1 визнано право власності на всю квартиру за адресою:  АДРЕСА_3 , вартість якої становить 1 511 111 грн., вартість її частки у нерухомому майні за адресою: АДРЕСА_1 підлягає зменшенню на 1 511 111 / 2 = 755 555,50 грн. та становитиме 5 165 422,5 – 755 555,50 = 4 409 867 грн.
Таким чином, суд вважає необхідним поділити спільне нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 між сторонами та виділити у власність кожного такі частки вказаного нерухомого майна, а саме:
-позивачу ОСОБА_1 – 42/100 будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , 42/100 земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 3510100000:50:426:0116 по АДРЕСА_1 , 42/100 генеруючої установки для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання потужністю 15 кВт по АДРЕСА_1 ;
-відповідачу ОСОБА_4 - 58/100 будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_13 земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 3510100000:50:426:0116 по АДРЕСА_1 , 58/100 генеруючою установки для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання потужністю 15 кВт по АДРЕСА_1 .
Крім того, суд звертає увагу, що у процесі поділу майна суд може одночасно застосувати не один спосіб, а їх комбінацію: відносно одних видів речей застосувати їх поділ в натурі або в ідеальних частках, стосовно інших - здійснити передачу одному із подружжя з зобов`язанням певної компенсації другому, або розподілити між сторонами з урахуванням їх вартості. При цьому враховується вартість окремих речей, а також загальна вартість майна, що передається кожному з подружжя.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 року в справі № 589/4112/17.
Поділивши спільне сумісне майно сторін, суд не вийшов за межі позовних вимог, які заявлялися сторонами, а врахував при визначенні варіанту поділу спірного майна доводи сторін щодо способу такого поділу, що не є зміною позовних вимог, а є способом вирішення виниклого спору між сторонами. При вирішенні даного спору про поділ майна, суд не погодився із запропонованими варіантами поділу такого майна та провів його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси сторін та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просили сторони, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 17.01.2024 року в справі № 522/17831/20.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя підлягає задоволенню частково та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя також підлягає задоволенню частково.
Оскільки позовні вимог обох сторін задоволено частково, суд залишає судові витрати по фактично понесеними сторонами.
Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя – задовольнити частково.
Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя – задовольнити частково.
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , право власності на наступне майно, а саме:
-квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 79,3 кв.м.;
-43/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1766703835101) за адресою: АДРЕСА_1 ;
-43/100 частини земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1716106435101) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 3510100000:50:426:0116, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ;
-43/100 частини генеруючої установки для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання потужністю 15 кВт, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-автомобіль марки VOLVO, модель XC40, рік випуску 2019, державний номер НОМЕР_4 ;
-автомобіль марки FORD, модель Tourneo Courier, рік випуску 2018, державний номер НОМЕР_5 .
В порядку поділу майна подружжя припинити право власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 на наступне майно, а саме:
-43/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1766703835101) за адресою: АДРЕСА_1 ;
-43/100 частини земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1716106435101) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 3510100000:50:426:0116, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ;
-43/100 частини генеруючої установки для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання потужністю 15 кВт, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-автомобіль марки FORD, модель Tourneo Courier, рік випуску 2018, державний номер НОМЕР_5 .
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 , право власності на наступне майно, а саме:
-58/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1766703835101) за адресою: АДРЕСА_1 ;
-58/100 частини земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1716106435101) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 3510100000:50:426:0116, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ;
-58/100 частини генеруючої установки для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання потужністю 15 кВт, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-автомобіль марки AUDI, модель А8, рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_1 ; 
-автомобіль марки VOLVO, модель XC90, рік випуску 2016, державний номер НОМЕР_2 .
У задоволенні решти вимог первісного позову – відмовити.
У задоволенні решти вимог зустрічного позову – відмовити.
Судові витрати залишити по фактично понесеними сторонами.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 20.02.2026 року.

Суддя Подільського районного суду 
міста Кропивницького В.В. Драний