МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 р.  	№ 400/3280/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Величка А.В., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, 	
про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд:
- Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2020-2022 роки в розмірі 12 236,71 грн, на коефіцієнти у розмірі 1,0796, у розмірі 1,115, починаючи з 29.09.2025 та у розмірі 1,121, починаючи з 01.03.2026 для забезпечення індексації пенсії.
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести починаючи з 29.09.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України №1058-ГУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2020-2022 роки в розмірі 12 236,71 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та починаючи з 01.03.2026 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,0796, 1,115) відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2026 р. №236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» та у зв`язку з цим провести виплату пенсії з видатків, передбачених в бюджеті Пенсійного фонду України на виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без застосування Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 821 від 14.07.2025.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Постановою № 185 та Постановою № 209 Постановою № 821 передбачено, що в 2024 - 2025 р.р. перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796, 1,115, 1,121 відповідно. Позивачка наголошує на тому, що статтею 42 Закону № 1058-IV передбачено, що індексація пенсії здійснюється шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим та залежить від року, в якому призначалась пенсія.
Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки пенсію позивачці призначено з 30.03.2023 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки, а саме 12 236,71 грн.На виконання Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 року у справі №400/7366/224, проведено перерахунок з 30.03.2023 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки , з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 12236,71 грн.
З 19.03.2025 згідно Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 у справі № 400/10199/25, Позивачу здійснено перерахунок шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії за 2020-2022 роки в розмірі 12236,71 грн., на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 відповідно до пункту 1 Постанови № 209,з урахуванням раніше виплачених сум.
12236,71 * 1,115=13643,93 грн. - розмір середньої заробітної плати який враховується для розрахунку пенсійної виплати на виконання Рішення суду.
З 01.03.2026 не зобов`язано проведення подальшої індексації пенсії з урахуванням суми 13643,93 грн., врахованої на виконання Рішення суду.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020 - 2022 роки, становив 12236,71 грн
Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році” від 25 лютого 2026 року № 236 (далі — Постанова № 236) з 1 березня 2026 року перерахунок пенсій, згідно з Порядком № 124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,121.
Підпунктом 6 пункту 2 Постанови № 236 визначено, що з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058 за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2025 року.включно, які не підвищені згідно з п. 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку їх пенсії, з урахуванням відповідних коефіцієнтів збільшення, передбачених підпунктом 6 пункту 2 Постанови №209, на коефіцієнт збільшення, зокрема, для пенсій, призначених/ перерахованих із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2023 році, — 1,048.
Враховуючи вищенаведене осучаснений показник середньої заробітної плати за 2020-2022 роки, станом на 01.03.2026 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2023 становить 13266,50 ( 12236,71 х 1,0345 х 1,048).
Оскільки 13266,50 грн - розмір середньої заробітної плати який враховується для розрахунку пенсійної виплати з урахуванням вимог Постанови № 236 є меншим ніж на виконання Рішення суду від 06.09.2024 року у справі №400/7366/24 який визначений у сумі 13643,93 грн., підстави для проведення перерахунку пенсії з 01.03.2026, відповідно до Постанови № 236 відсутні.
Відтак, відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії Позивача з 01.03.26 року відповідно до Постанови № 236 з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,121.
Щодо вимоги Позивача нараховувати та виплачувати пенсію з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році"(далі - Постанова № 185)
З 01.03.2024 року проведено перерахунок відповідно до Постанови 185.Оскільки позивачу застосовано показник середньої заробітної плати у розмірі 12236,71 грн. перевищує показник, що індексується в розмірі 7994,47 грн., пенсійну виплату підвищено на 100 грн.
Отже, пенсія позивача розрахована на підставі норм чинного законодавства, тому вимоги позовної заяви є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість. Дії відповідача вважає таким, що в повному обсязі відповідають нормам чинного законодавства.
Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та з 30.3.23 р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
Для обчислення розміру пенсії позивачки при її призначенні відповідачем був врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020-2022 роки в розмірі 12 236,71 грн.
Позивачу пенсія не була проіндексована на підставі постанов КМУ №185, №209, № 236.
Позивач через свого представника звернувся до відповідача з проханням повідомити інформацію про те, чи проведено позивачу перерахунок пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-VI із застосуванням коефіцієнту збільшення, установленого Постановою КМУ № 185, Постановою КМУ № 209 та Постановою КМУ № 236, а також з вимогою усунути порушення законодавства та провести належний перерахунок пенсії позивача з 01.03.2024, з 01.03.2025 та з 01.03.2026 у тому випадку, якщо зазначений перерахунок проведено не було.
За результатами розгляду звернення позивача відповідач надіслав листа від 11.03.2026 № 1400-0305-8/19594, зі змісту якого вбачається, що згідно з Порядком № 124 внаслідок індексації пенсія Позивача не підлягала підвищенню. А тому з 01.03.2024 відповідно до пункту третього Постанови КМУ №185 позивачу установлено доплату в розмірі 100 гривень, з 01.03.2025 на підставі підпункту 6 п. 2 Постанови КМУ № 209 індексація пенсії позивача була здійснена лише з урахуванням коефіцієнта збільшення 1,0345, а не 1,115, а з 01.03.2026 на підставі підпункту 6 п. 2 Постанови КМУ № 236 індексація пенсії позивача була здійснена лише з урахуванням коефіцієнта збільшення 1,048, а не 1,121.
Таким чином, Відповідач, починаючи з 01.03.2024 протиправно відмовився проводити перерахунок пенсії Позивача відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-ГУ шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796, установлений Постановою КМУ № 185, починаючи з 01.03.2024, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115, установлений Постановою КМУ № 209, починаючи з 01.03.2025, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121, установлений Постановою КМУ № 236, установивши натомість в 2024 році доплату в розмірі 100 грн, в 2025-2026 році -доплату не в повному обсязі, а на прохання позивача відмовився провести такий перерахунок та виплату недоплаченої суми пенсії.
Закон №1058-ІV,розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно із статтею 1 Закону № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини другої статті 42 Закону 1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Відповідно до пункту 4 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.91 р. № 1282-ХІІ “Про індексацію грошових доходів населення” (далі - Закон № 1282-ХІІ).
Згідно із абзацом другим частини першої статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтями 4, 6 Закону № 1282-ХІІ є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування (частина перша статті 9 Закону № 1282-XII).
Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, яка має систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою сум при розрахунку пенсії.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 124 перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок).
Пенсія Позивачу була призначена за його зверненням, яке надійшло до 31.12.2023, тому відповідно до пункту 3 Порядку № 124 його пенсія підлягає перерахунку з 01.03.2024, з 01.03.2025 та з 01.03.2026.
У пункті 4 Порядку № 124 міститься формула та порядок, за якими визначається коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України.
Пунктом 7 Порядку передбачено що збільшений відповідно до цього Порядку показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, застосовується: під час проведення наступних перерахунків пенсій, переведення з одного виду пенсії на інший (крім умов, визначених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону); під час обчислення пенсії відповідно до статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Отже, вказаною нормою перебачено, що збільшений показник застосовується при подальших перерахунках. Він вказує на змінюваність об`єкту індексації (показника середньої заробітної плати по Україні). У всіх інших випадках індексується той показник середньої заробітної плати, який застосовано при обчисленні пенсії.
Разом з тим, пунктом 5 Порядку № 124 визначено базовий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, а саме: станом на 01.10.2017 (3764,40 грн) до якого застосовується коефіцієнт, визначений за формулою, наведеною в абзаці першому пункту 4 цього Порядку і в цій частині положення Порядку № 124 суперечать статті 42 Закону № 1058-ГУ з огляду на таке.
Як вже було зазначено вище, відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-ГУ для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Так, відповідно до статті 27 Закону України № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = Зп х Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
При цьому, частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз п); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Отже, розмір пенсії за віком визначається для кожного пенсіонера індивідуально і залежить від набутого ним страхового стажу, отримуваної заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески та, зокрема, показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення порядку здійснення індексації пенсій та розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, але з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону №1058 -IV. 
При цьому, під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Розмір щорічного збільшення зазначеного показника, повинен встановлюватися Кабінетом Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону № 1058 -IV 
Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати базову розрахункову величину (показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії станом на 01.10.2017, який становить 3764,40 грн), до якої може бути застосований коефіцієнт збільшення, оскільки такий підхід нівелює основне призначення індексації грошових доходів населення -підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін та суперечить акту вищої юридичної сили Закону № 1058-IV абзацом 1 частини другої статті 42 якого чітко визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії.
Положення Порядку №124 не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону № 1058 -IV оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти: показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);• показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (за приписами Порядку).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Так, принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. При цьому цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. Крім того, зазначений принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розміру внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки. Цей принцип правового регулювання також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Оскільки розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу - чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії. Це стимулює громадян працювати довше та сплачувати страхові внески протягом більшого періоду. Крім того, пенсійні виплати обчислюються з урахуванням заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Більший розмір заробітної плати означає більший внесок до Пенсійного фонду, що впливає на кінцевий розмір пенсії. Отже, вказаний принцип стимулює громадян працювати офіційно, отримуючи легальну заробітну плату, з якої сплачуються страхові внески, адже це безпосередньо впливає на майбутні пенсійні виплати. Таким чином, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду України, і рівнем соціального забезпечення у пенсійному віці.
Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода наобов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).
Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, під час перерахунку пенсії, який здійснюється з метою забезпечення її індексації, положення Порядку №124 підлягають застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону № 1058-IV, у зв`язку з чим під час такого перерахунку використовуватись має той показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення такої пенсії в момент її призначення.
До аналогічних висновків дійшов Верховний суд в наступних справах: постанова від 28.01.2025 у справі № 400/4663/24, постанова від 27.01.2025 у справі № 620/7211/24, постанова від 13.01.2025 у справі 160/28752/23, постанова від 27.01.2025 у справі № 200/422/24, постанова від 28.01.2024 у справі № 120/1483/24.
Крім того, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду постановою від 16.04.2025 за результатами розгляду касаційної скарги у справі №200/5836/24 не знайшов підстав для відступлення від правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13 січня 2025 року у справі № 160/28752/23 та інших постановах, де висловлено аналогічний правовий висновок про те, що індексація пенсій згідно із Законом № 1058-IV має проводитися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, що був фактично застосований при обчисленні конкретної пенсії, а не умовно встановленого базового показника на 01 жовтня 2017 року, як це передбачено Порядком №124 з огляду на те, що положення останнього не відповідають вимогам частини другої статті 42 Закону №1058.
Пунктом 2 Постанови КМУ № 124, пунктом 1 Постанови КМУ №185, пунктом 1 Постанови КМУ №209, пунктом 1 Постанови КМУ №236 установлено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, відповідно:
•з 1 березня 2024 року у розмірі 1,0796;
•з 01 березня 2025 року у розмірі 1,115;
•з 01 березня 2026 у розмірі 1,121.
При перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-ГУ і Порядку №124 органи Пенсійного фонду України, і в тому числі Відповідач, використовують такі показники середньої заробітної плати: з 1 березня 2024 року - 7994,47 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 = 7994,47 грн), з 1 березня 2025 - 8913,83 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 х 1,115 = 8913,83 грн), з 1 березня 2026 року - 9 992,40 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 х 1,115 х 1,121 = 9992,40 грн).
При обчисленні розміру пенсії позивача відповідно до Закону № 1058-ГУ її розмір обчислено з урахуванням показника середньої плати за три календарні роки, що передують року звернення Позивача за призначенням пенсії, тобто за 2020, 2021, 2023 роки, у розмірі 12 236,71 гривень.
Таким чином, індексація пенсій у 2024 -2026 роках повинна проводитись відповідно до постанови КМУ №185, постанови КМУ № 209, постанови КМУ № 236, Порядку КМУ № 124 та з урахуванням приписів частини другої статті 42 Закону № 1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,0796, 1,115, 1,121.
Застосовуючи наведені вище норми права, можна дійти до висновку, що ГУ ПФУ, здійснюючи в 2024-2026 роках перерахунок пенсії Позивачу на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, встановивши йому щомісячну доплати до пенсії замість застосування коефіцієнтів збільшення 1,0796, 1,115, 1,121 до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії Позивача, діяло не у відповідності до вимог чинного законодавства.
При проведенні перерахунку пенсії Позивача з 01.03.2024, з 01.03.2025, з 01.03.2026 Відповідач повинен був застосувати наступні норми матеріального права: частину другу статті 42 Закону № 1058-IV ; Порядок № 124 (крім абзацу першого пункту 5 цього Порядку); Пункт 1 Постанови КМУ № 185; Пункт 1 Постанови КМУ № 209; Пункт 1 Постанови КМУ № 236.
Водночас підпункт 6 пункту 2 Постанови КМУ № 209, який застосовує до спірних правовідносин Відповідач при проведенні перерахунку призначеної в 2023 році пенсії Позивачу у зв`язку з індексацією пенсій у 2025 році, визначає коефіцієнт збільшення у меншому розмірі (коефіцієнт 1,0345), ніж той, що встановлений п. 1 Постанови №209 (коефіцієнт 1,115).
Так само, підпунктом 6 п. 2 Постанови КМУ № 236 визначено коефіцієнт збільшення у меншому розмірі (коефіцієнт 1,048), ніж той, що встановлений п. 1 Постанови №236 (коефіцієнт 1,121).
У той же час, положення підпункту 6 пункту 2 Постанови КМУ № 209 та положення підпункту 6 пункту 2 Постанови КМУ № 236 звужують зміст існуючого права Позивача на індексацію пенсії.
Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Отже, положення підпункту 6 пункту 2 Постанови КМУ № 209 та положення підпункту 6 пункту 2 Постанови КМУ № 236 не відповідають нормам статті 22 Конституції України в частині звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, оскільки зменшують коефіцієнт, на який збільшується пенсія при перерахунку згідно з Порядком №124.
Більше того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 у справі № 320/14123/25 було визнано протиправним та нечинним підпункт 6 пункту 2 Постанови КМУ № 209.
На підставі зазначених норм права Відповідач повинен був провести перерахунок пенсії Позивача шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, розмір якого становить 12236, 71 грн, на коефіцієнт збільшення в розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 185, починаючи з 01.03.2024, на коефіцієнт збільшення в розмірі 1,115 відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 209, починаючи з 01.03.2025, на коефіцієнт збільшення в розмірі 1,121 відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 236, починаючи з 01.03.2026.
Протиправність бездіяльності Відповідача полягає в тому, що він не здійснив індексацію пенсії Позивача у 2024 та 2025 роках із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796, у розмірі 1,115, у розмірі 1,121.
Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини третьої статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 29.05.2018 у справі № 800/341/17 та від 12.11.2019 у справі № 9901/21/19 також наголошено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог.
З огляду на положення частин другої та третьої статті 9 КАС України та висновки Великої Палати Верховного Суду, Позивач звертає увагу суду на те, що у разі задоволення його позову в резолютивній частині судового рішення мають бути відображені позовні вимоги саме в такому формулюванні як вони зазначені в позові.
У рішенні суду має бути зазначено, що перерахунок та виплата йому пенсії проводяться саме шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 12 236,71 грн на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 згідно з Постановою КМУ № 185, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 згідно з Постановою КМУ №209, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 згідно з Постановою КМУ № 236. 
Пунктом 6 Порядку № 821 встановлено, що видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Згідно з пунктом 7 Порядку № 821 для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 821 невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.
Умови, порядок, підстави та гарантії реалізації права на пенсійне забезпечення є складовими конституційного права громадян на соціальний захист, передбаченого статтею 46 Конституції України. Це право, відповідно до основоположних принципів правової держави, може бути обмежене або конкретизоване лише законом, який відповідно є спеціальним законом. Саме таким законом, що комплексно визначає умови та порядок пенсійного забезпечення громадян, є Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Статтею 5 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виключно вказаним законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.
Частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Водночас, частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що види пенсійного забезпечення та умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.
Це є ключові норми, що закріплюють характер спеціальності Закону № 1058-IV для відносин щодо пенсійного забезпечення громадян. Вони унеможливлює втручання органів влади у визначення або зміну правових умов пенсійного забезпечення через прийняття інших законів, постанов, порядків чи роз`яснень, які змінюють суть або обсяг прав, гарантованих Законом № 1058-ГУ, без внесення змін до цього закону.
Закон № 1058-IV має характер закону прямої дії, тобто його положення підлягають безпосередньому застосуванню без потреби у додатковому регулюванні підзаконними актами окрім випадків, де самим Законом № 1058-IV передбачена необхідність такого регулювання. Судова практика підтверджує, що у разі колізії між законом і постановою Кабінету Міністрів - застосуванню підлягає саме закон як акт вищої юридичної сили (постанови Верховного Суду від від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19, від 13 січня 2025 року у справа № 160/28752/23).
Будь-який інший законодавчий акт чи інший підзаконний акт, який фактично змінює або обмежує права, гарантовані Законом № 1058-IV , є актом, ухваленим поза межами повноважень та у спосіб, не передбачений законом. Втручання виконавчої гілки влади у сферу соціального захисту шляхом встановлення додаткових, не передбачених Законом, умов або обмежень призводить до порушення принципу правової визначеності та підриву довіри громадян до держави. Це підтверджено практикою Конституційного Суду України, який неодноразово наголошував на тому, що зміна умов чи норм пенсійного забезпечення непрофільними законами чи підзаконними актами є порушенням закону. Суди, керуючись принципом законності, зобов`язані ігнорувати такі підзаконні акти та застосовувати норми спеціального Закону, що має вищу юридичну силу, для належного захисту конституційних прав громадян.
Статтею 47 Закону України № 1058-IV врегульовано єдиний і універсальний порядок виплати пенсії, якою встановлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Проте, Порядком № 821 встановлено інший механізм виплати пенсії в належному розмірі, право на яку було підтверджено рішенням суду.
По-перше, видатки на виплату нарахованих пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за рішеннями суду за минулий час та перерахованих пенсій за такими рішеннями суду здійснюються за окремими напрямами, передбаченими в бюджеті Пенсійного фонду України на таку мету, за джерелами виплати відповідних сум, визначених законодавством.
А отже, Порядком № 821 закріплюється обмеження щодо сум пенсій, які можуть бути виплачені, в залежності від розміру видатків в бюджеті ПФУ. Проте, нормами Закону № 1058-ХІІ не встановлено порядку виплати пенсії, нарахованої на виконання рішення суду, з окремої категорії видатків бюджету ПФУ. Тому, такі обмеження, встановлені Порядком № 821, вступають в протиріччя з положеннями Законів №1058-IVта не можуть застосовуватись.
Виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік. Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
З наведеного вище слідує, що Порядок № 821 встановлює виплату сум пенсії за минулий час помісячно і в залежності від коштів, виділених в бюджеті ПФУ на цю мету.
Що означає, що пенсіонер не отримає належне йому майно, а буде змушений чекати певний строк, який фактично на власний розсуд визначається КМУ та ПФУ, так як критерії формування сум коштів, виділених на мету виплати пенсії за минулий період, чинним законодавством не встановлені. Застосовуючи аналогічний підхід, КМУ може встановити «ліміт» суми до виплати для будь якого виду пенсійної виплати та розбити виплату на певний проміжок часу виключно за наявності власної ініціативи. Так, як такі повноваження КМУ в зазначеному питанні в Законі № 1958 не передбачені.
Відтак, будь яке обмеження сум чи строку виплати пенсії не передбачене Законом Законом № 1058-IV та не може застосовуватись.
ля забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Отже, Порядком № 821 прямо передбачено часткову виплату сум пенсії, належних пенсіонеру. В той же час Закон № 1058-IV не містять положень, які б передбачали можливість ПФУ виплачувати поточну пенсійну виплату пенсіонеру частинами. З урахуванням цього, вказані положення Порядку № 821 протирічать нормам Закону № 1058-ГУ і не мають застосовуватись.
Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями встановлювати додаткове право Пенсійного фонду України та його територіальних органів проводити ревізію рішень судів та приймати рішення щодо наявності або відсутності підстав для їх виконання чи меж виконання судових рішень. Відповідно до пункту 2 Порядку № 821: « 2. У цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні: судові рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу призначено (перераховано) пенсію (щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці);
перераховані пенсії за рішенням суду - сума пенсії або щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), визначена як різниця між розміром призначеної/перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, з урахуванням положень нормативно-правових актів.
Інші терміни у цьому Порядку вживаються у значенні, наведеному в Законах України «Про виконавче провадження», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Таким чином, Порядком № 821 введено термін - «перераховані пенсії за рішенням суду».
З логіко-граматичного аналізу визначення Порядком № 821 терміну «перераховані пенсії за рішенням суду» можна дійти до висновків: ці суми коштів є пенсією або щомісячним довічним грошовим утриманням, ці суми коштів були нараховані на виконання судового рішення, а відтак є відновленням прав пенсіонера на певну (більшу) суму пенсії, ніж та, яка виплачувалась органами ПФУ - існувало порушення прав пенсіонера це стала, фіксована сума; грошовий еквівалент відновленого права пенсіонера, ці суми коштів належали пенсіонеру з певної дати, це категорія штучно виокремлена Урядом з поняття «пенсія»,
Відтак, вживаний у Порядку № 821 термін «перераховані пенсії за рішенням суду» є невіддільним від встановлених та регламентованих чинним законодавством категорій «пенсія» та «виконання рішення суду», адже саме з цими правовими інститутами невіддільно пов`язане утворення терміну «перераховані пенсії за рішенням суду». Однак, Законом № 1058-IV не встановлено такого виду пенсійної виплати, а відтак - і її специфічного порядку виплати. Такий порядок не можу бути встановлений ні іншим профільним законом, ні підзаконним актом.
Законом встановлено вичерпний перелік пенсійних виплат та не встановлено право будь яких органів державної влади, в тому числі - КМУ, встановлювати додаткові види пенсійних виплат.
У цьому переліку не зазначено такого виду пенсійних виплат як «перераховані пенсії за рішенням суду». Відтак, КМУ не може в підзаконному нормативно-правовому акті встановлювати додатковий вид пенсійної виплати та встановлювати окремий порядок виплати такої пенсійної виплати, так як 1) в КМУ відсутні повноваження для встановлення виду пенсійної виплати, 2) види пенсійних виплат та порядок їх здійснення можуть бути встановлені виключно законами України, а КМУ не наділений повноваженням приймати закони України.
З огляду на викладене, Порядок № 821 фактично встановлює обмеження у часі виконання судових рішень, що набрали законної сили, шляхом запровадження черговості та граничних сум виплат, що суперечить нормам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та спеціальних законів, а отже Порядок № 821, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року № 821, є таким, що не відповідає Закону №1058-IV та Конституції України, а тому не може застосовуватися до Позивача при виплаті пенсії після виконання судового рішення, яким поновлено його право на належний розмір пенсійної виплати.
Відповідно до частини 3 статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Повноваження суду не застосовувати нормативно-правовий акт у разі висновку про його суперечність Конституцій України закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту кореспондує з принципом верховенства права.
При цьому, дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію «якості закону».
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі нормативно-правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19). При цьому, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Позов задовольнити.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 код ЄДРПОУ 13844159) задовольнити. 
2.Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2020-2022 роки в розмірі 12 236,71 грн, на коефіцієнти у розмірі 1,0796, у розмірі 1,115, починаючи з 29.09.2025 та у розмірі 1,121, починаючи з 01.03.2026 для забезпечення індексації пенсії.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести починаючи з 29.09.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2020-2022 роки в розмірі 12 236,71 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та починаючи з 01.03.2026 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,0796, 1,115) відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2026 р. № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» та у зв`язку з цим провести виплату пенсії з видатків, передбачених в бюджеті Пенсійного фонду України на виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без застосування Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №821 від 14.07.2025.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008 код ЄДРПОУ 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 код РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1065,00 грн.
5.Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.  

Суддя А.В. Величко