ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/38089/24	
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.
при секретарі – Жигайлової О.Е.,
за участю представника апелянта — Сушко Н.А.,
представника позивача — Погорілець Р.В. 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСТІМПЕКС" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
ВСТАНОВИЛА:
В грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 21.03.2024 №UA100000/2024/000057/2;
- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАСТІМПЕКС» понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що митна вартість була заявлена декларантом шляхом подання декларації митної вартості за основним методом визначення митної вартості, а саме — за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Цей показник було заявлено у декларації митної вартості від 18.03.2024, до якої було додано усі документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу її визначення згідно передіку, визначеному МК України. На думку позивача, у митного органу не було підстав витребовувати додаткові документи, перелік яких наведений у ч. З ст. 53 М К України. Наявність права на витребування додаткових документів не означає безапеляційного права його застосування. Також позивач наголосив, що наведені митницею розбіжності не стосуються числового значення заявленої митної-контрактної вартості товару.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості від 21.03.2024 року №UA100000/2024/000057/2. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАСТІМПЕКС» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.). Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАСТІМПЕКС» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги зазначено, що до митної вартості не було додано: витрати, пов`язані з портовими послугами (розвантаження з судна, зберігання в порту GDANSK, перевантаження товару з контейнера тощо); витрати на доставку вантажу від порту GDANSK до місця завантаження згідно з CMR — GDYNIA; оформлення документації на експорт та інші пов`язані витрати. В результаті, як зазначає апелянт, не було надано повних числових значень для визначення митної вартості товару, оскільки деякі витрати (портові, доставки між портами, витрати на зберігання, перевантаження тощо) не були враховані. Витрати, що вказані за транспортно-експедиторські послуги та послуги третіх осіб у межах митної території України, не мають чіткого роз`яснення щодо їх складових, а їх сума майже вдвічі перевищує витрати на морський фрахт.
Таким чином, поданий комплект документів не містить достатньої інформації для повного та достовірного визначення митної вартості товару. Апелянт вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що позивач не надав у повному обсязі документи, що підтверджують фактичні витрати на перевезення товару, зокрема витрати на морське перевезення та портове обслуговування. Зазначає, що висновок суду про достатність поданих документів суперечить вимогам ст. 53, 58 МК України, зокрема щодо обов`язковості повного документального підтвердження кожної складової митної вартості. Апелянт зазначає, що суд невірно трактує, що у разі наявності лише базових документів (контракт, інвойс, транспортні накладні), митний орган не має підстав сумніватися у достовірності ціни. При цьому, митним органом були встановлені невідповідності у відображенні витрат, що підтверджують формування повної митної вартості, зокрема відсутність підтвердження фактичної сплати транспортних послуг, відсутність розгорнутого переліку послуг наданих експедитором, що є суттєвими для розрахунку митної вартості товарів. Вказує, що суд першої інстанції не приділив належної уваги численним суттєвим доводам митного органу, зокрема: необхідності детального документального підтвердження витрат, пов`язаних із отриманням послуг, а саме, за п. 3.1 Договору № 14092020/1, розмір будь-якої агентської винагороди визначається окремо в письмовій формі шляхом укладення додатків або доповнень, що є невід`ємною частиною цього договору. Відсутність відповідних документів, на думку апелянта, унеможливлює проведення повної перевірки відповідності заявлених витрат фактичним даним, що в свою чергу ускладнює підтвердження достовірності визначеної митної вартості. Апелянт вказує, що від компаній, залучених до перевезення оцінюваного товару жодного документу, зокрема, які містять числові значення складових митної вартості, надано не було. 
Апелянт зазначає, що товариство не виконало вимоги контролюючого органу щодо надання пояснень та додаткових документів з приводу питань, які виникли при митному оформленні товару, у зв`язку з чим митниця правомірно вчинила дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару, і при коригуванні митної вартості товару застосувала другорядний метод визначення митної вартості - метод за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до наявної у відповідача інформації щодо вартості оцінюваного товару, раніше ввезеного, відповідно до положень статті 59 МК України.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року та 29 травня 2025 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 р. та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження в приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
10 червня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшов відзив на апеляційну, в якому представник просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу Київської митниці без задоволення.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року було призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року було задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ФАСТІМПЕКС” та клопотання Київської митниці про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
У зв`язку з виникненням технічних проблем, що унеможливили продовження судового засідання в режимі відеоконференції, колегія суддів прийняла рішення перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у ході здійснення господарської діяльності позивача між ТОВ «ФАСТІМПЕКС» (Покупець) та «RUDONG CHAIN WORKS» (Продавець) 20.05.2022 року було укладено зовнішньоекономічний договір № RD/F/2005, відповідно до предмету якого Продавець продає, а покупець купує на умовах FOB Китай/ІНКОТЕРМС 2010/ засоби кріплення походженням з КНР, тут і далі по тексту іменуються як - товар, в кількості, асортименті, якості та за цінами, які вказані в додатках (проформа-інвойсах, інвойсах) до цього контрасту, які с його невід`ємною частиною.
Пунктами 2.1, 2.2 контракту встановлено, що ціна товару, що поставляється за даним контрактом, встановлюється в доларах США (USD) та розуміється на умовах FOB Китай, включаючи вартість упаковки, маркування, оформлення відваїттажувальнмх документів і навантаження на борт транспортного засобу (судна). Загальна сума цього контракту становить загальну вартість товару, поставленого по інвойсах протягом дії договору.
Оплата за товар здійснюється покупцем в доларах США (USD) за допомогою безготівкового банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, зазначений в цьому контракті, у формі 100% передоплати, часткової передоплати або оплата по факту відвантаження. Підставою для платежу с контракт, проформа-інвойс або інвойс наданий продавцем (п. 3.1. Контракту).
Відповідно п. 4.1. Контракту Поставка товару за цим контрактом здійснюється партіями.
На виконання умов Контракту виставлено Інвойс № SRL23N1295 від 28.12.2023 року, яким сторони узгодили номенклатуру, ціну та кількість Товару. Загальна вартість товару становить 12623,94 дол. 
З метою митного оформлення імпортованого товару 21.03.2024 року декларантом позивача до Київської митниці подано митну декларацію № 24UA100300322507U8 на:
Товар 1. Вироби з чорних металів: Ланцюги із зварними кільцями,DIN763 довголанковий, (поверхня обробка - цинк), розмірами поперечного перерізу (мм): 2-200м./бухта-90 бухт, 3-100м./бухта-240 бухт, 5-50м./бухта-66 бухт, 8- 20м./бухта-120 бухт, Ланцюги із зварними кільцями,DIN766 коротколанковий, (поверхня обробка - цинк), розмірами поперечного перерізу (мм): 2- 200м./бухта-20 бухт, 10-10м./бухта-110 бухт, Використовуються у цивільному будівництві. Торгова марка METALVIS. Країна виробництва - Китай; CN. Bhpo6hhk:"RUDONG CHAIN WORKS".
Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи: 
- Пакувальний лист (Packing list) б/н від 08.12.2023 року;
- Рахунок-Фактура (інвойс) (Commercial invoice) № SRL23N1295 від 08.12.2023 року;
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 28022024BL/1 від 29.02.2024 року;
- Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № 24С3206А0243/00007 від 04.01.2024 року; 
- Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № 24UA100300322459U1.1 від 15.03.2024 року;
- Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комериійного призначення №UА100300/2024/000197 від 15.03.2024 року;
- Номерний товаросупровідний документ, який є договором на перевезення кожного окремого міжнародного експрес-відправлення № 00000000107954032 від 28.02.2024 року;
- Платіжний документ, що підтверджує вартість товару 741 від 14.12.2023 року;
- Рахунок-фактура про надання транспортноекспедииійних послуг від виконавия договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 0000-000115 від 06.03.2024 року;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх ) договорів № RD/F/2005 від 20.05.2022 року;
- Договір про надання послуг митного брокера № FAST/01-10/22 від 01.10.2022 року;
- Договір (контракт) про перевезення № 14092020/01 від 14.09.2020 року;
- Меморандум Фастєксім від 15.08.2014 року;
- Копія митної деклараиії країни відправлення № 223120230004687331 від 31.12.2023 року.
Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що надані документи містять не містять всіх відомостей що містять числові значення складових митної вартості та містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а саме:
1) поставка товару здійснюється згідно положень зовнішньоекономічного контракту від 20.05.2022 № RD/F/2005 (далі – Контракт), укладеного з «RUDONG CHAIN WORKS» (NO.88 LISHEN ROAD, CHANE TOWN, RUDONG COUNTY, JIANGSU, CHINA). Відповідно до п. 1.1, 4 Контракту товар постачається на умовах поставки FOB – SHANGHAI (Китай). Згідно положень ІНКОТЕРМС, термін FOB означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення. Відповідно до ч. 10 ст. 58 Кодексу, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до ч. 2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі – Наказ № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: - рахунок-фактура; - акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортноекспедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Також, відповідно до статті 9 Закону України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» (далі – Закон № 1955-IV) договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Відповідно до положень п. 2.2.7 Методичних рекомендацій митний орган під час проведення контролю за правильністю заявленої декларантом митної вартості перевіряє документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчає маршрут транспортування та перевіряє достовірність декларування витрат на транспортування. На підставі проведення перевірки відповідно до п. 2.2.7 Методичних рекомендацій встановлено наступне:
- Переміщення товарів здійснювалось на підставі транспортних документів: коносаменту (морське перевезення) від 04.01.2024 № AMIGL23057857F та автотранспортної накладної (CMR) від 29.02.2024 № 28022024BL/1. Відповідно до наданих транспортних документів маршрутом перевезення вантажу морським транспортом є порт – SHANGHAI (Китай) – порт GDANSK (Польща), автомобільним транспортом – м. GDYNIA (Польща) – с. Білогорівка (Київська обл., Україна). До митного оформлення для підтвердження транспортних витрат надано: рахунок від 06.03.2024 № 0000-000115 від ТОВ «Сірейтс Юкрейн», платіжна інструкція від 14.03.2024 № 62, договір – доручення щодо надання транспортно-експедиційних послуг від 14.09.2020 № 14092020/01 (далі – Договір № 14092020/01), укладений між ТОВ «Сірейтс Юкрейн» (Виконавець) та ТОВ «ФАСТІМПЕКС» (Замовник), договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 25.10.2022 № 25/10/2022 (далі – Договір № 25/10/2022), укладений між ТОВ «Бокслайн юкл Україна» (Експедитор) та ТОВ «Сірейтс Юкрейн» (Клієнт). Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 3.1.4, 4.1.7 Договору № 25/10/2022 на кожне окреме перевезення Клієнт надає Експедиторові заявку, в якій узгоджуються всі умови перевезення, зокрема: вид вантажу, вид транспорту, маршрут перевезення заплановану дату надання вантажу перевізником, місце завантаження та розвантаження, вартість послуг Експедитора та інші умови. Заявка до цього Договору № 25/10/2022 не надана, отже не можливо встановити обсяг та вартість послуг з перевезення, наданих ТОВ «Бокслайн юкл Україна», зокрема вартість з перевезення морським транспортом та портові витрати (розвантаження з судна, зберігання на складі в GDANSK, перетарка контейнера, тобто перевантаження товару з контейнеру до автотранспортного засобу, доставка вантажу від порту GDANSK до місця завантаження згідно із CMR – GDYNIA та інші витрати.
- Митним органом під час оформлення товару було встановлено, що згідно з декларацією митної вартості до митної вартості додано наступні числові значення складових митної вартості на підставі даних рахунку від 06.03.2024 № 0000-000115: - компенсація витрат третіх осіб на фрахт у розмірі – 15 252,22 грн.; - компенсація витрат третіх осіб на автоперевезення у розмірі – 48 321,21 грн. Разом із тим, таких складових митної вартості як: вищенаведені портові витрати, доставка вантажу від порту GDANSK до місця GDYNIA, оформлення документації на експорт та інші витрати, пов`язані із відправленням товару у Польщі не було додано до митної вартості. Крім того, у рахунку від 06.03.2024 № 000-000115 наведено транспортноекспедиторські послуги та послуги третіх осіб на митній території України у сумі 27 746,74 грн., а також окремо зазначені послуги з перевезення автомобільним транспортом по території України, яка складає 41 495,17 грн. Разом із тим, не зазначено, які саме витрати включено до транспортно-експедиторських послуг та послуг третіх осіб на митній території України, а також дана витрата майже вдвічі перевищує витрати на морський фрахт, що викликає сумніви у достовірності наданої інформації.
- Також, за даними сайту searates.com оцінювана партія товару у контейнері № OOCU8040280 вивантажена з борту судна у порту GDANSK (Польща) 20.02.2024 та зберігалась в порту GDANSK до 27.02.2024. Тобто, задекларований товар зберігався у порту протягом 7 днів. Підтверджуючі документи щодо витрат пов`язаних із зберіганням товару у порту до митного органу надано не було. Отже, дані витрати не додано до митної вартості товару, не визначено кількісно та не підтверджено документально. Таким чином, числові значення складових митної вартості надано не в повному обсязі та містять розбіжності, що суперечить положенням ч. 2, 10, 21 ст. 58 Кодексу.
2) Також, відповідно до п. 3.1 Договору 14092020/1 розмір будь якої агентської винагороди за цим договором обумовлюється додатково в письмовому вигляді у додатках/доповненнях до цього Договору в якості його невід`ємної частини. Вартість Договору залежить від обсягу робіт та послуг. Наданих Замовнику Виконавцем та зазначаються у додатках/доповненнях до цього Договору та рахунках, а також у актах виконаних робіт. Додатків/доповнень до цього Договору № 14092020/1 де обумовлюється обсяг та вартість узгоджених послуг. Також не надано актів виконаних робіт де зазначаються додаткові витрати понесені у повному обсязі. 
Надана платіжна інструкція від 14.03.2024 № 62 на суму 1 094 895,84 грн, разом із тим, призначенням платежу наведено компенсацію витрат 3-х осіб та зазначено 11 рахунків, серед яких наявний рахунок з № 115. Разом із тим, за даним документом не можливо перевірити сплачену саме за цим рахунком суму та чи відносить інші рахунки до перевезення оцінюваного товару, оскільки згідно із положеннями Договору № 14092020/1 за додатково понесені послуги Виконавець виставляє Замовнику окремі рахунки. Наведені у зазначеній платіжній інструкції рахунки не надано. Також відсутні дати рахунків у графі «призначення платежу» зазначеної платіжної інструкції, що унеможливлює ідентифікацію зазначених у ній документах;
3) Компаніями залученими до перевезення оцінюваного товару є - згідно із коносаментом від 04.01.2024 № AMIGL23057857F - компанії «BOXLINE UCL D.O.O. Z.O.O» (WARSZAWA) та «AMASS GLOBAL NETWORK GROUP CO, LTD» (агент з перевезення морським видом транспорту); - згідно з CMR від 29.02.2024 № 28022024BL/1 - компанії «BOXLINE UCL D.O.O. Z.O.O» (WARSZAWA) та CCL MAKARTRANS (Україна), NP GLOBAL LL. При цьому згідно із CMR від 29.02.2024 № 28022024BL/1 відправником товару є компанія «BOXLINE UCL D.O.O. Z.O.O», одержувачем - NP GLOBAL LL. Від зазначених компаній, залучених до перевезення оцінюваного товару жодного документу, зокрема які містять числові значення складових митної вартості не надано. Разом із тим, відповідно до ст. 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність», підтвердженням витрат експедитора є надання документів (рахунків, накладних тощо), виданих суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, зокрема: рахунків на перевезення, банківських платіжних документів щодо оплати товару, актів виконаних робіт. Отже, не надано документів, передбачених умовами наказу №599 та статтею 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-ІV «Про транспортно-експедиторську діяльність», зокрема не надано договорів транспортного перевезення разом із Заявками від безпосередніх перевізників, документів (рахунків, накладних тощо), виданих суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, рахунків на перевезена, банківських платіжних документів щодо оплати товару, актів виконаних робіт. 
4) В копії митної декларації країни відправлення від 31.12.2023 № 223120230004687331 зазначено інший номер коносаменту COSU6371672600, який не надано до митного оформлення. 
Отже, як зазначено в оскаржуваному рішенні, не можливо повною мірою дослідити маршрут транспортування та понесені витрати. Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, а також відсутні числові значення складових митної вартості, необхідних при її обчисленні, зокрема витрат на розвантаження, завантаження у порту призначення та доставку до місця відвантаження автомобільним транспортом, що суперечить положенням: п. 2 ч. 2 ст. 52 Кодексу, ч. 2, 9, 10 та 21 ст. 58 Кодексу. Пунктом п. 4.4 Контракту передбачено надане копії експортної МД Митна декларація країни відправлення надана без дотримання вимог ст.. 254 Кодексу, що не дозволяє повною мірою перевірити зазначені у ній відомості.
Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанту запропоновано надати (за наявності) протягом 10 календарних днів такі додаткові документи: транспортні перевізні документи (коносамент наведеній у митній декларації країни відправлення), документи про вартість перевезення відповідно до переліку згідно із Наказом № 599, які містять числові значення на всьому маршруті прямування від місця завантаження товару у порту SHANGHAI (Китай) до порту GDANSK (Польща), від порту GDANSK до місця завантаження автомобільним транспортом у порту GDYNIA (Польща) та автомобільним транспортом - м. GDYNIA (Польща) - м/п Чоп (Україна), враховуючі портові витрати (розвантаження з судна, зберігання на складі в порту GDANSK, перетарка контейнера, (перевантаження товару з контейнеру до автотранспортного засобу), доставка вантажу від порту GDANSK до місця завантаження згідно із CMR - GDYNIA, оформлення документації на експорт та інші витрати пов`язані із відправленням товару у Польщі, з урахуванням документів від перевізників, зазначених у транспортних документах: компанії «BOXLINE UCL D.O.O. Z.O.O» (WARSZAWA) та «AMASS GLOBAL NETWORK GROUP CO, LTD» (агент з перевезення морським видом транспорту); CCL MAKARTRANS (Україна), NP GLOBAL LL, передбачені статтею 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність», які містять перелік та вартість понесених послуг; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; за наявності - інші платіжні та/ або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листа) виробника товару неадресний, надані незалежному колу покупців; копію митної декларації країни відправлення (з перекладом згідно з вимогами ст. 254 Кодексу); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларанта повідомлено, що згідно з пунктом 6 ст. 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи. 
Декларантом 21.03.2024 на вимогу митного органу надіслано наступні документи: рахунок на оплату від 05.03.2024 № 1236, платіжну інструкцію від 06.03.2024 № 131, лист ТОВ «Сірейтс Юкрсйн» від 21.03.2024 № 772, заява ТОВ «Фастімпекс» від 21.03.2024 № 21-03/2024, в якому зазначено що декларантом інші документи протягом 10-денного терміну встановленого ч.З ст.53 Кодексу надсилатися не будуть та повідомлено про необхідність винесення рішення без встановленого законодавством терміну.
Щодо додатково наданих документів митниця зазначила наступне: 
1) Наданий рахунок на оплату від 05.03.2024 № 1236 виставлений компанією ТОВ «Бокслайн ЮКЛ Україна» на компанію ТОВ «Сіарейтс» та містить наступний перелік послуг та витрат: - компенсація витрат третіх осіб за межами України (морський фрахт) – 15 252,22 грн.; - компенсація витрат третіх осіб за межами України на автоперевезення – 48 321,21 грн.; - міжнародні транспортні послуги за маршрутом м/п Чоп – с. Білогорівка – 41 495,17 грн.; - транспортно-експедиційні послуги на території України, включаючи експедиторську винагороду та інші послуги (не зазначено які саме) - 13 970,61 грн. 
Також, згідно наданих рахунків на оплату від 06.03.2024 № 0000-000115, від 05.03.2024 № 1236 вартість послуг за маршрутом порт SHANGHAI – м/п Чоп складає 63 573,43 грн. (фрахт порт SHANGHAI - порт GDANSK, розвантаження з судна, зберігання у порту GDANSK, доставка до м. GDYNIA, перевантаження з контейнера та завантаження на транспортний засіб, автомобільна доставка м. GDYNIA – м/п Чоп – близько 900 км), проте вартість послуг по Україні (тільки автомобільна доставка близько 800 км) складає 69 242,91 грн., що перевищує витрати за межами території України. З огляду на зазначене, вартість перевезення товарів за межами митної території України враховуючи обсяг понесених витрат, а також безпосередні витрати на авто доставку поза межами території України значно менша, ніж вартість перевезення товарів на території України, що ставить під сумнів достовірність розподілу транспортних витрат, враховуючи вищу вартість пально-мастильних, інших експлуатаційних матеріалів та наявність платних доріг у країнах, через які здійснювалось перевезення товарів.
2) Рахунок від 05.03.2024 № 1236 наданий від компанії ТОВ «Бокслайн ЮКЛ Україна», в той час, безпосереднім виконавцем послуг згідно транспортних перевізних документів є «BOXLINE UCL D.O.O. Z.O.O» (WARSZAWA, Польща) та «AMASS GLOBAL NETWORK GROUP CO, LTD» (агент з перевезення морським видом транспорту). Від зазначених перевізників жодного документу не надано.
3) Платіжна інструкція від 06.03.2024 № 131 на суму 135 250,74 грн. у графі «призначення платежу» посилається на рахунки від 05.03.2024 № 1236 та № 1222. Разом із тим, рахунок від 05.03.2024 № 1222 не наданий до митного оформлення. Також, не була надана Заявка до Договору № 25/10/2020, яка передбачена його положеннями як невід`ємна частина. Отже, не можливо перевірити повний обсяг понесених витрат. Крім цього, дана платіжна інструкція не посилається на договір, відповідно до якого здійснюється оплата за надані послуги (Договір № 25/10/22) та не містить печаток та підписів платника, що суперечить інструкції.
4) У листі ТОВ «Сірейтс Юкрейн» від 21.03.2024 № 772 міститься інформація, що товар у контейнері № OOCU8040280 переміщується у складі збірного вантажу згідно з коносаментом від 04.01.2024 № AMIGL23057857F. Разом із тим, відповідна інформації у самому коносаменті щодо переміщення товару як частини контейнера, відсутня. Крім цього, зазначений лист був наданий від експедитора, проте від компаній, зазначених у коносаменті від 04.01.2024 № AMIGL23057857F: «BOXLINE UCL D.O.O. Z.O.O» (WARSZAWA) та «AMASS GLOBAL NETWORK GROUP CO, LTD» документів надано не було. Тобто, не було надано документи, які містять числові значення витрат на перевезення від компаній, наведених у CMR від 29.02.2024 № 28022024BL/1, а саме: «BOXLINE UCL D.O.O. Z.O.O» (WARSZAWA), CCL MAKARTRANS (Україна), NP GLOBAL LLЮ, отже твердження у листі ТОВ «Сірейтс Юкрейн» від 21.03.2024 № 772 щодо витрат на перевантаження з контейнера та доставки з порту GDANSK до м. GDYNIA не підтверджуються документами від залучених перевізників. Також, не зазначено витрат пов`язаних із розвантаженням контейнера з судна у порту GDANSK. Дані витрати повинні підтверджуватися документально, відповідно до ч.10 ст. 58 Кодексу, так як вони повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Крім того, оцінюваний товар важить близько 12 тон та за обсягом займає не менш половини контейнера, що не пояснює заявлені витрати на фрахт у розмірі 15 252,22 грн. Отже, заявлена сума морського фрахту у розмірі 15 252,22 грн. за 11 777,00 кг ваги брутто у 40-футовому контейнеру не відповідає ринковим цінам на даний вид послуг, які склалися на ринку морського перевезення, що підтверджується довідковими даними наведеними у відкритих джерелах інформації, зокрема на сайтах перевізників та інших інформаційних ресурсах, наприклад: на сайті searates.com (від 4423 до 7200 дол. США за переміщення 40-футового контейнера за вказаним маршрутом). 
5) У митного органу наявна інформація щодо числових значень вартості морського фрахту (складових митної вартості), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, про яку зазначено у гр. 33 Рішення відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 55 Кодексу. Зокрема, згідно з МД від 20.03.2024 № 24UA100330505110U7 вартість перевезення подібного товару «ланцюги роликові металеві» у кількості 11 971 кг на умовах поставки FOB – SHANGHAI (Китай) у 20-футовому контейнері (частина контейнеру) складали 163 787,32 грн., при цьому згідно з долученими до МД документів вартість морського фрахту повного 20-футового контейнера склала 138 669,88 грн. Отже, заявлений за МД від 21.03.2024 № 24UA100300322507U8 фрахт у розмірі 15 252,22 грн. з врахування частини контейнера не відповідає дійсній ринковій вартості за даний вид перевезення. 
6) Також, у накладній NOVA POSTA Global від 28.02.2024 № NPG0000000107954032 пунктом відправлення зазначено JIANGSU, а також зазначено транспортний документ № BXU61402023, який не надано до митного оформлення. 
7) У копії митної декларації країни відправлення від 31.12.2023 № 223120230004687331 зазначено інший номер коносаменту COSU6371672600, який не надано до митного оформлення на запит митного органу. Також, зазначений інший номер інвойсу – JRC23N1295. Отже, митному органу не видається можливим ідентифікувати наданий документ із поставкою оцінюваного товару. 
8) Дана митна декларація складена 31.12.2023, в той час як відвантаження згідно із коносаментом відбулося 04.01.2024, отже можливі додаткові витрати в порту відвантаження на демередж (додаткові стягнення за зберігання вантажу, простій).
Як зазначено в оскаржуваному рішенні, за результатами консультації декларанту надіслано повідомлення з обґрунтуванням не застосування заявленого ним методу визначення митної вартості та пропозицією визначити митну вартість оцінюваних товарів за резервним методом згідно з вимогами ст. 64 Кодексу на підставі рівня митної вартості подібних за характеристиками, країною виробництва, країною відправлення та комерційними рівнями товарів. Обґрунтування не застосування методів визначення методів визначення митної вартості: Метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосований відповідно до ст. VII ГАТТ, ч. 6 ст. 54 та ч. 2 ст. 58 Кодексу у зв`язку із тим, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до ст. 53 Кодексу, не містять документально підтверджених відомостей щодо числових значень складових митної вартості та відомостей щодо ціни, яка сплачена, а також не відповідають поняттю дійсної вартості товару. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку із тим, що відсутні митні оформлення ідентичних товарів за ціною угоди за основним методом відповідно до умов, зазначених у ст. 59 Кодексу та не можливо зробити відповідні коригування на різницю у комерційних умовах. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку із тим, що відсутні митні оформлення подібних товарів за ціною угоди за основним методом відповідно до умов, зазначених у ст. 60 Кодексу та не можливо зробити відповідні коригування на різницю у комерційних умовах та розміру партії. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень ст. 62 Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у ст. 63 Кодексу. Враховуючи неможливість застосування попередніх методів митну вартість визначено із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівці, яка щонайбільшою мірою грунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях на підставі рівня митної вартості подібного за характеристиками товару «Ланцюги з чорних металів із зварними кільцями», походженням з Китаю, ввезеного на схожих комерційних умовах FOB- Qingdao (Китай) та обсягу партії (26 тон) оформленого за МД від від 16.01.2024 № 24UA806020000374U1, за рівнем митної вартості 2,35 дол. США за кг заявленим декларантом самостійно за резервним методом. Розрахунок митної вартості товару №1 : 2,35 дол. США за кг х 11118 кг 26127,30 дол. США. Джерело інформації: МД від 16.01.2024 № 24UA806020000374U1.
Отже, 21.03.2024 №UA100000/2024/000057/2 Київська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2024/000057/2, яким скориговано митну вартість товару за резервним методом.
Разом з вказаним рішенням було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.03.2024 року № UA100300/2024/000210.
Вважаючи протиправним та необґрунтованим рішення про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України. При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. 
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно прийнято рішення про коригування митної вартості №UA100000/2024/000057/2 від 21.03.2024 року, у зв`язку з чим вони належить до скасування.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 1, ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч.2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).
Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.7 ст. 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.
Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.
Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому разі митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надане забезпечення сплати митних платежів повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.
У разі якщо митним органом протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, надано обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів або якщо протягом строку, зазначеного у частині восьмій цієї статті, декларант або уповноважена ним особа не надала митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, кошти, внесені/переказані як грошова застава у розмірі суми митних платежів, перераховуються до державного бюджету в рахунок сплати відповідних митних платежів наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного у частині сьомій цієї статті.
Згідно з ч.1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч.2, 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з ч.1 ст. 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Відповідно до ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Згідно з ч.1, ч.2, ч.3 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Згідно з ч.1, ч.2, ч.3 ст. 334 МК України митні органи вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.
Особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.
Відомості з офіційних документів, наданих для митного контролю та/або митного оформлення, не потребують додаткового підтвердження.
Відповідно до ч.3 ст. 335 МК України разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: 1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; 3) транспортні (перевізні) документи; 4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; 5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; 6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); 7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; 8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; 9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; 10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; 11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.
У спрощеній митній декларації, яка використовується для декларування та митного оформлення товарів, декларантом яких є АЕО, зазначаються відомості лише згідно з такими пунктами цієї частини: пунктами 1-7; пунктом 8 (тільки щодо документів, що підтверджують забезпечення сплати митних платежів).
Згідно з ч.1 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом: 1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; 2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян); 3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України; 4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств; 5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на митні органи; 6) перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем; 7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу; 9) пост-митний контроль.
Згідно із частиною шостою статі 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Повертаючись до обставин справи, колегія суддів зауважує, що предметом спору у цій справі є правомірность винесення контролюючим органом рішення про коригування митної вартості за другорядним методом (резервним).
Що стосується зауважень митного органу про те, що декларантом не надано достатніх документів на підтвердження транспортних витрат, колегія суддів зказначає.
Відповідно до приписів п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Згідно з п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Тобто, надання транспортних (перевізні) документів для підтвердження митної вартості товару вимагається тоді, коли за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.
Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 58 Митного кодексу України, витрати на транспортування товару після його ввезення не включаються до митної вартості за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, які документально підтверджено та які піддаються обчисленню.
Як вже було зазначено поставка задекларованої до митного оформлення товару здійснювалась на умовах FOB.
Умови поставки FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) термін Інкотермс 2010, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом. Продавець за умовами поставки FOB зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту, переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. Ціна FОВ (FОВ ргісе) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
За таких обставин, умови FOB (FREE ON BOARD) відповідно до правил «Інкотермс 2010», включають до обов`язків покупця укладення договору перевезення товару від названого порту відвантаження за власний рахунок. Вважається, що продавець виконав постачання, коли товар перетнув борт судна в порту відвантаження. Після завантаження товару на борт, ризик втрати чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають (наприклад, розвантаження та митне оформлення в порту призначення), переходять від продавця до покупця.
Судами встановлено, що позивачем для підтвердження витрат на транспортування при митному оформленні товару були надані:
- Договір-доручення від 14.09.2020 №14092020/01; 
- Рахунок від 06.03.2024 №0000-000115; 
- Акт надання послуг №128 від 25.03.2024; 
- Рахунок від 11.03.2024 №0000-000128; 
- Акт надання послуг №141 від 15.03.2024; 
- Рахунок від 11.03.2024 №0000-000130; 
- Акт надання послуг №143 від 15.03.2024; 
- Рахунок від 11.03.2024 №0000-000131; 
- Акт надання послуг №144 від 15.03.2024; 
- Рахунок від 11.03.2024 №0000-000129; 
- Акт надання послуг №142 від 12.03.2024; 
- Рахунок від 07.03.2024 №0000-000124; 
- Акт надання послуг №137 від 14.03.2024; 
- Рахунок від 07.03.2024 №0000-000125; 
- Акт надання послуг №138 від 19.03.2024; 
- Рахунок від 08.03.2024 №0000-000127; 
- Акт надання послуг №140 від 14.03.2024; 
- Рахунок від 08.03.2024 №0000-000126; 
- Акт надання послуг №139 від 08.03.2024; 
- Рахунок від 11.03.2024 №0000-000133; 
- Акт надання послуг №146 від 11.03.2024; 
- Платіжна інструкція №62 від 14.03.2024; 
- Лист №07-06/24/2 від 07.06.2024 року; 
- Лист №772 від 21.03.2024 р.; 
- Договір №25/10/2022 про транспортно-експедиторське обслуговування від 25.10.2022 р.; 
- Рахунок №1222 від 05.03.2024 р.; Рахунок №1236 від 05.03.2024 р.; 
- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1678 від 25.03.2024 р.; 
- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1680 від 25.03.2024 р.; 
- Платіжна інструкція №131 від 06.03.2024; 
- Лист компанії ТОВ «Сірейтс Юкрейн» від 06.06.2024 №787; 
- Декларація складу від 26.02.2024 р. № 24DSR009QB00000000IF3N; 
- Електронна накладна ТОВ "НП ГЛОБАЛ" від 28.02.2024 р.; 
- CMR №28022024BL/1; 
- CMR №28022024BL/2; 
- Довіреність від 11.01.2024 р.; 
- Лист №07-06/24 від 07 червня 2024 р.; 
- Пояснення RUDONG CHAIN WORKS від 07 червня 2024 р.
Зазначені документи містять реквізити сторін контракту, номери коносаментів та контейнерів, кореспондують між собою, а також в достатній мірі підтверджують транспортні витрати від місця завантаження товару у порту SHANGHAI (Китай) до порту GDANSK (Польща), від порту GDANSK до місця завантаження автомобільним транспортом у порту GDYNIA (Польща) та автомобільним транспортом - м. GDYNIA (Польща) - м/п Чоп (Україна). Суд зазначає, що вказані документи містить данні про вартість перевезення, маршрути перевезення, містять номери контейнерів та номер коносаменту і автотранспортної накладної.
Наявність перелічених документів у відповідача при прийнятті оскаржуваних рішень підтверджується їх зазначенням у рішенні про коригування митної вартості товарів.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів та коригування митної вартості товару з підстав не надання документів, що підтверджують вартість перевезення, є необґрунтованим, та не відповідають п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України та умовам поставки, визначеними сторонами зовнішньоекономічного контракту.
Що стосується доводів митного органу, зокрема щодо оформлення платіжних інструкцій, які підтверджують витрати, пов`язані з отриманими від третіх осіб послугами, щодо відсутності документів на підтвердження витрат експедитора, щодо зауважень до копії митної декларації країни відправлення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони не впливають на визначення митної вартості товару. 
Стаття 53 МК України визначає, які документи подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості і перераховані вище документи за змістом статті 53 МК України до таких документів не належать.
Колегія суддів зауважує, що у процедурі контролю за митною вартість товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В той же час умови, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, а тому відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю.
Верховний Суд дійшов аналогічного висновку у постанові від 12 березня 2019 року у справі №803/3649/15.
При цьому, якщо митним органо встановлено, що подані документи містять розбіжності, орган доходів і зборів повинен вказати, які саме з поданих декларантом документів та які саме показники цих документів містять розбіжності.
А у випадку, якщо подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, орган доходів і зборів повинен вказати, які саме документи та яких саме відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не містять подані декларантом документи.
Колегія суддів зазначає, що декларантом було надано необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які містять складові вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують задекларовану ціну товару.
У поданих позивачем документах, колегією не встановлено розбіжностей як кількісних, так і вартісних показників. Обґрунтованих підстав для невизнання заявленої позивачем митної вартості, яка визначена позивачем за першим методом, - за ціною контракту, відповідачем не наведено.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що посилання митного органу, як на обставини, які впливають на підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, та виключає можливість застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору), є необґрунтованими та безпідставними.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено та не обґрунтовано належними та достатніми доводами й доказами наявність у поданих йому зазначених у частині 2 статті 53 Митного кодексу України документів розбіжностей, ознак підробки, відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, що унеможливлює законне витребовування додаткових документів за частиною 3 статті 53 Митного кодексу України.
При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів, навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 по справі № 803/776/17, вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою статті 58 Митного кодексу України.
Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Натомість, як встановлено судами, позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які містять складові вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, та не містять неточностей чи розбіжностей.
Водночас, апелянтом не підтверджено належними, допустимими доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах, розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
З огляду на вищезазначене, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
Будь-яких інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведених позивачем розрахунків митної вартості товару за ціною договору, митним органом під час судового розгляду не надано. Крім того, апелянт не надав доказів неможливості застосування кожного з методів при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару.
Колегія суддів наголошує, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 826/5959/17.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що товариством було подано до Митниці повний пакет документів на підтвердження достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена. 
Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2024/000057/2 від 21.03.2024 року, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської митниці – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року – залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук 

Суддя: А.В. Бойко 

Суддя: О.В. Єщенко