БІЛОГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД  ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ вул. Шевченка, 42, смт Білогір`я, Шепетівський район, Хмельницька область, 30200 тел./факс (03841) 2-14-44, тел. 2-03-97, е-mail: inbox@bg.km.court.gov.ua, web:https://bg.km.court.gov.ua/sud2201/, код ЄДРПОУ 02886947	

Справа № 669/868/25
Провадження № 2/669/30/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2026 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області 
в складі: головуючого – судді Вишневського В.О.,
з участю: секретаря судового засідання Юрчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:
08 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Українські Фінансові Операції» (далі по тексту - ТОВ «Українські Фінансові Операції») через свого представника адвоката Дідуха Є.О. в підсистемі «Електронний суд» звернулося в Білогірський районний суд Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 , в якому представник просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 31 травня 2024 року № 4699652 в загальній сумі 88797,57 грн, з яких: 14999,99 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту), 54222,59 грн – проценти, нараховані первісним кредитором та 1974,98695 грн – проценти, нараховані ТОВ «Українські Фінансові Операції». 
Крім цього, представник просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що 31 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі по тексту - ТОВ «Лінеура Україна») та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір № 4699652 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «82844».
Згідно умов вищевказаного кредитного договору сума кредиту складала 15000 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало останньому кредит в сумі 15000 грн шляхом зарахування кредитних коштів через систему іPay, номер транзакції - 412489713 на його платіжну карту № НОМЕР_1 , емітовану банком АТ КБ «Приват Банк», що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
Також, представник вказав, що 27 лютого 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» укладено договір факторингу № 27/02/2025, за умовами якого ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 31 травня 2024 року № 4699652, про що останнього було належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором шляхом направлення відповідного текстового SMS-повідомлення.
При цьому, заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем станом на день укладення договору факторингу від 31 травня 2024 року № 27/02/2025 становила 76722,58 грн.
В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, просив суд стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.
Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи. 
Представник позивача ТОВ «Українські Фінансові Операції» в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_1 ) повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із зворотньою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву відповідач до суду не подав та про причини своєї неявки суд не повідомив.
Враховуючи норми п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
У порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 31 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір № 4699652 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «82844».
Згідно умов вищевказаного кредитного договору сума кредиту складала 15000 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало останньому кредит в сумі 15000 грн шляхом зарахування кредитних коштів через систему іPay, номер транзакції - 412489713 на його платіжну карту № НОМЕР_2 , емітовану банком АТ КБ «Приват Банк», що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення», а також випискою по рахунку від 26 жовтня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-251023/22559, витребуваною судом з АТ КБ «Приват Банк».
27 лютого 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» укладено договір факторингу № 27/02/2025, за умовами якого ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимог від 27 лютого 2025 року, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 31 травня 2024 року № 4699652.
Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 травня 2024 року № 4699652 не виконав, внаслідок чого станом на день укладення договору факторингу від 27 лютого 2025 року № 27/02/2025 за ним утворилась заборгованість в розмірі 76722,58 грн, з яких: 14999,99 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту), 54222,59 грн – сума заборгованості за відсотками та 7500 грн – сума заборгованості за пенею, штрафами.
Крім того, позивачем ТОВ «Українські Фінансові Операції» також нараховано проценти за 87 календарних днів в межах строку кредитного договору в сумі 19574,98659 грн, виходячи з обрахунку: 15000 грн * 1,5 % = 224,99985 грн * 87 календарних днів.
Разом з тим, пеню в розмірі 7500 грн, нараховану до укладення договору факторингу, позивач в прохальній частині позовної заяви не просив стягнути, тому заборгованість, яку слід стягнути, становить в загальній сумі 88797,57 грн, з яких: 14999,99 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту), 54222,59 грн – проценти, нараховані первісним кредитором та 19574,98695 грн – проценти, нараховані ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 87 календарних днів. 
Зазначені обставини підтверджуються договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 травня 2024 року № 4699652, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту, договором факторингу від 27 лютого 2025 року № 27/02/2025 та розрахунком заборгованості.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.)
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно з ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, оцінивши та дослідивши матеріали справи, а також надані суду докази, вважає, що позов у частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованості за кредитним договором від 31 травня 2024 року № 4699652 у частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15000 грн слід задовольнити.
Щодо вимог позивача про стягнення відсотків із відповідача у розмірі 73797,57 грн. із розрахунку 1,425-1,5% у день, нарахованих останньому за період з 31 травня 2024 року по 25 травня 2025 року суд зазначає наступне.
Так, з договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від від 31 травня 2024 року № 4699652 випливає, що цей кредит є споживчим (п. п. 1.2, 2.1).
Таким чином, судом встановлено, що кредитні правовідносини, які виникли між сторонами мають споживчий характер, а тому на них поширюються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Українські Фінансові Операції» за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 травня 2024 року № 4699652, розрахунок за процентами позивачем проведений первісним кредитором із 31 травня 2024 року по 27 лютого 2025 року із розрахунку 1,425-1,4999% у день та з 28 лютого 2025 року по 25 травня 2025 року із розрахунку 1,5% у день та заборгованість за нарахованими відсотками за вказані періоді в сумі становить 73797,59 грн (за виключенням пені в розмірі 7500 грн, нарахованої до укладення договору факторингу). 
Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд стягнути з ОСОБА_1 не повну суму заборгованості, а лише її частину, а саме 88797,57 грн, з яких: 14999,99 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту), 54222,59 грн – проценти, нараховані первісним кредитором та 19574,98695 грн – проценти, нараховані ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 87 календарних днів. 
Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX внесені зміни, зокрема, до Закону України «Про споживче кредитування».
Так, пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначила, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
При цьому, відповідно до п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Таким чином, максимальний розмір денної процентної ставки з 24 грудня 2023 року не повинен перевищувати 1%, а щодо договорів, які укладені до набрання Законом України № 3498-IX: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22 квітня 2024 включно); протягом наступних 120 днів 1,5% (до 20 серпня 2024 року включно); починаючи з 241 дня 1% (з 21 серпня 2024 року).
Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 травня 2024 року № 4699652 укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 31 травня 2024 року, тобто уже після набрання чинності відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення Закону про обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються до даних правовідносин у порядку передбаченому ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у розмірі не більшому, ніж 1%.
З урахуванням наведеного, суд відхиляє наданий розрахунок заборгованості у частині нарахованих відповідачу відсотків, оскільки вважає, що такі відсотки відповідачу слід нараховувати з урахуванням обмеження максимального розміру денної процентної ставки до 1% з урахуванням вимог зазначеного Закону.
Таким чином, суд вважає, що заборгованість відповідача за нарахованими відсотками за період із 31 травня 2024 року по 25 травня 2025 року (період зазначений позивачем), що розраховується наступним чином (14999,99*1/100) * 360 = 53999,9 грн, де 360 - кількість днів прострочення за період зазначений позивачем, 53999,99 – відсотки за період користування кредитом.
Відтак, враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що позов у частині стягнення із відповідача заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом слід задовольнити частково на суму 53999,99 грн.
За таких обставин з відповідача на користь позивача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 травня 2024 року № 4699652 підлягає стягненню заборгованість в розмірі 68999,98 грн, з яких: 14999,99 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту) та 53999,99 грн - проценти за користування кредитом.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позов заявлено з ціною 88797,57 грн, а задоволено на суму 68999,98 грн, тобто на 77,70%.
За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1882,20 грн сплаченого судового збору сплата яких належним чином підтверджується платіжною інструкцією від 03 жовтня 2025 року № 1676.
Також, в силу положень ст. 137 ЦПК України та за відсутності заяви відповідача про зменшення судових витрат, з останнього на користь позивача підлягають стягненню заявлені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 7770 грн, що підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором від 01 серпня 2024 року № 01/08-2024-А про надання юридичних послуг, укладеного з адвокатом Дідухом Є.О., актом прийому передачі виконаних робіт від 12 червня 2025 року, довіреністю від 01 серпня 2024 року, заявкою на виконання доручення до договору від 01 серпня 2024 року № 01/08-2024-А, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 5972/10, детальним описом робіт (наданих послуг) від 18 вересня 2025 року № 4699652 та платіжним дорученням від 18 вересня 2025 року (рахунок на оплату № 4699652).

Керуючись ст. ст. 525, 530, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 274, 281, 282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 травня 2024 року № 4699652 в сумі 68999 гривень 98 копійок, з яких: 14999,99 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту) та 53999,99 грн - проценти за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» судовий збір в розмірі 1882 гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7770 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Білогірським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2, ЄДРПОУ: 40966896;

відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Василь ВИШНЕВСЬКИЙ