ПОСТАНОВА
 
Іменем України
 
  	№ 610/605/26 № 3/610/307/2026	
м. Балаклія	09 березня 2026 року	

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненко Володимир Миколайович за участю: секретаря Ворони І.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борщівка Балаклійського району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в:

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

В розумінні Європейського суду з прав людини справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

Отже у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи зі змісту ст. 7, 245, 279, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, після його складання особа вважається притягнутою до адміністративної відповідальності. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст. 256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд не може перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також й не може змінювати суть «обвинувачення», викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

За змістом ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 589267 від 12.02.2026 ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що: 

« 12.02.2026 07.00 м. Балаклія, вул. Перемоги, 171, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 11183 д.н.з. НОМЕР_2 , виїжджаючи з узбіччя по вул. Перемоги, 171, не надав перевагу в русі та здійснив зіткнення з автомобілем Ford Transit д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Перемоги по головній дорозі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 16.11. ПДР - порушення дій водія чий транспортний засіб рухається по другорядній на перехресті нерівнозначних доріг, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП».

В суді ОСОБА_1 винуватим себе не визнав, посилався на неправильне встановлення поліцейськими обставин ДТП, неправильність схеми місця ДТП, порушення його прав під час складанням протоколу про адміністративне правопорушення. 
При випередженні зліва водій ОСОБА_2 не дотримався безпечного інтервалу між їхніми автомобілями та правим заднім крилом контактував з лівим переднім крилом його автомобіля. 

Потерпілий про дату, час і місце розгляду справи повідомлений шляхом отримання тексту судової повістки про виклик до суду у вигляді SMS-повідомлення на підставі його відповідної заявки (а.с. 13, 20) та виклику телефонограмою (а.с. 30). Поштою судову повістку про виклик до суду не отримав з причин відсутності за наданою ним адресою місця проживання (а.с. 28-29). Таким чином, судом були вжиті вичерпні заходи для забезпечення його права на участь у розгляді справи, проте таким правом він не скористався, про причини неприбуття не повідомив, про відкладення розгляду справи не просив, жодних документів до суду не надіслав. Тому розгляд справи проведений за його відсутності.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 пояснив, що автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_1 виїхав на дорогу з правого узбіччя, не надавши йому переваги у русі, внаслідок чого відбулося їх зіткнення (а.с. 5).

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Власником автомобілю ВАЗ 11183 реєстраційний " НОМЕР_2 є ОСОБА_3 (а.с. 7).

Власником автомобілю "спеціалізований вантажний фургон рефрижератор на шасі Ford Transit" реєстраційний № НОМЕР_3 є ТОВ "МК РІАЛ" (а.с. 8).

Надано схему місця ДТП з описом механічних пошкоджень транспортних засобів (а.с. 6). На автомобілі ВАЗ встановлено вм`ятину лівого переднього крила, потертості лакофарбового покриття переднього крила. На іншому автомобілі - пошкодження лакофарбового покриття правого заднього крила.

Під час ознайомлення зі схемою ОСОБА_1 написав про незгоду з нею.

Однією з основних цілей огляду місця дорожньо-транспортної події є встановлення місця наїзду, зіткнення. На це місце може вказувати локалізація осипу ґрунту з-під автомобіля, частин кузова автомобіля, шматочків лакофарбового покриття, скла, фар тощо, тобто об`єктивна інформація слідової картини.

Надано відеозаписи технічних засобів об`єктивної фіксації - портативних (нагрудних) відеореєстраторів поліцейських. 
З них убачається, що огляд місця дорожньо-транспортної пригоди не проводився, місце зіткнення не встановлено, заміри не проводилися, а схема поліцейським ОСОБА_4 складена у службовому автомобілі. 
Тому схема визнається недостовірним (фальшивим) доказом і судом не приймається до уваги.

Головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1-1.23.4 і 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної.

Перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней). 

Таким чином, узбіччя не є перехрестям, це зовсім різні елементи та категорії.

Обвинувачення ОСОБА_1 зведено до того, що зіткнення автомобілів відбулося при його виїзді на автомобільну дорогу з узбіччя. 

Проте ОСОБА_1 інкриміновано порушення проїзду перехресть, а саме п. 16.11. Правил дорожнього руху: "На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху". 

Тому, за викладених у формулюванні обвинувачення обставин ДТП, вимоги п. 16.11. ПДР не були порушені.

Як вже було зазначено, судовий розгляд проводиться в межах обставин інкримінованого адміністративного правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.
У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, достеменно не встановлено щоби ОСОБА_1 виїздив з узбіччя на проїзну частину, як зазначено у формулюванні обвинувачення, а не рухався по правому краю проїзної частини.

Свідки відсутні.

Внаслідок відсутності свідків ДТП неможливо з достатньою повнотою встановити обставини ДТП та її механізм, зокрема, зіткнення вказаних транспортних засобів.

Обидва учасника ДТП надали суперечливі пояснення щодо ДТП. Суперечності в показаннях учасників справи щодо обставин події, не усунуті іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 

Виходячи з цього суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП.

Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, пунктами 21, 22 рішення у справі "Надточій проти України", пунктом 55 рішення у справі "Гурепка проти України" справи про адміністративні правопорушення в силу суворості санкції можуть бути прирівняні до кримінальних, отже справа про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не може бути визначена малозначною та при розгляді питання про забезпечення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягають застосуванню норми КПК України, за якими виключно адвокат здійснює захист від кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33-35, 252, 247, 280, 284-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя Стригуненко В.М.