ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року   Справа № 918/488/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. ,  суддя Мельник О.В. 
без повідомлення учасників справи
розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс - Мед" про ухвалення додаткового рішення у справі
за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Фібратекс Плюс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 09.10.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 23.10.2025 у справі № 918/488/25 (суддя Мовчун А.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс - Мед"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фібратекс Плюс"
про стягнення заборгованості у розмірі 485 144, 82 грн

Додаткову постанову ухвалено у більш тривалий строк ніж передбачено ч. 3 ст. 244 ГПК України, оскільки суддя-учасник колегії суддів у даній справі - Мельник О.В. був тимчасово непрацездатний у період з 09.02.2026 по 13.02.2026 включно. 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтекс - Мед" (далі - позивач, ТОВ "Інтекс - Мед") звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фібратекс Плюс" (далі - відповідач, ТОВ "Фібратекс Плюс") про стягнення заборгованості у розмірі 485 144, 82 грн.

ТОВ "Інтекс - Мед" також просило в суді першої інстанції визнати недійсною заяву ТОВ "Фібратекс Плюс" про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 10.07.2025 за вих. № 10.07/1.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 09.10.2025 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Фібратекс Плюс" на користь ТОВ "Інтекс - Мед" 376 267, 89 грн основного боргу, 59 506, 67 грн пені, 7 881,49 грн 3 % річних, 41 488, 77 грн інфляційних втрат, 7277,17 грн судового збору за подання позовної заяви та 3 028 грн судового збору за подання заяви про визнання недійсним правочину, пов`язаного з предметом спору.

Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 23.10.2025 заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ТОВ "Фібратекс Плюс" на користь ТОВ "Інтекс - Мед" судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 69 750 грн.

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВ "Фібратекс Плюс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 09.10.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 23.10.2025у справі № 918/488/25.

Постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фібратекс Плюс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 09.10.2025 в оскаржуваній частині та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 23.10.2025 у справі № 918/488/25 - залишено без задоволення, а судові рішення суду першої інстанції - без змін.

До суду апеляційної інстанції надійшла заява позивача, в якій він просить стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 20 000 грн.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 прийнято до розгляду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі. Вказано, що розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення відбудеться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу, у строк до 06.02.2026 надіслати до суду письмові заперечення з приводу поданої заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, та докази надсилання копії таких заперечень позивачу.

Відповідач заперечень на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі, не надіслав. 

Розглянувши подану позивача про ухвалення додаткового рішення у справі без повідомлення учасників справи, судова колегія зазначає наступне.

Кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59 Конституції України).
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховують складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тож одним із принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, зокрема у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Водночас процесуальне законодавство передбачає критерії, які потрібно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу в судовому спорі. Так, за змістом частин першої та третьої статті 123 і частини четвертої статті 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат, які розподіляють між сторонами залежно від результатів вирішення судової справи.
Частини перша - третя статті 126 ГПК України передбачають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлює суд на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подають до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначеними нормами права передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.
У розумінні приписів частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.
Водночас у частинах п`ятій - сьомій, дев`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Наведені висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
У постановах від 19.02.2022 у справі № 755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.
У пункті 268 рішення від 23.01.2014 у справі "East / West Alliance Limited" проти України" за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Отже, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Стаття 221 ГПК України передбачає, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як встановлено апеляційним судом, у відзиві на апеляційну скаргу, на виконання ч. 8 ст. 129 ГПК України, позивач повідомив про те, що докази, які підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом (переглядом) даної судової справи у суді апеляційної інстанції, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у даній справі. У прохальній частині відзиву на апеляційну скаргу представник позивача просив вирішити питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. 

20.01.2026 представником ТОВ "Інтекс - Мед" направлено на адресу апеляційного суду заяву про долучення доказів на підтвердження розміру судових витрат, додатками до якої є: копія додатку № 2 від 12.12.2025 до договору про надання правничої допомоги від 14.04.2025 №20250414/1; копія рахунку-фактури № 433 від 09.01.2026; копія платіжної інструкції № 44 від 15.01.2026.

Так, постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фібратекс Плюс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 09.10.2025 в оскаржуваній частині та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 23.10.2025 у справі № 918/488/25 - залишено без задоволення, а судові рішення суду першої інстанції - без змін.

В той же час, 24.01.2026 представником ТОВ "Інтекс - Мед" направлено на адресу апеляційного суду заяву про долучення доказів в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, додатками до якої є: копія рахунку-фактури № 434 від 21.01.2026; копія платіжної інструкції № 72 від 22.01.2026 та копія акту виконаних робіт і надання послуг від 22.01.2026 № 2, та заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій представник позивача просить стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 20 000 грн.

Як встановлено апеляційним судом, з метою отримання правової допомоги ТОВ "Інтекс - Мед" звернулося до АБ "Подоляк і партнери", про що було укладено відповідний договір про надання правничої допомоги № 20250414/1 від 14.04.2025.

У даній справі інтереси позивача в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Подоляк В.Г. на підставі ордера на надання правничої допомоги від 13.05.2025 № 1894945.

Згідно з договором про надання правничої допомоги № 20250414/1 від 14.04.2025, адвокатське бюро надає клієнту правничу допомогу з будь-яких правових питань та згідно з інструкціями клієнта, які надаються час від часу та прийняті до виконання адвокатським бюро, а клієнт оплатить на користь адвокатського бюро гонорари та відшкодує фактичні погоджені витрати (п. 1.1.договору).
Адвокатське бюро веде облік часу та звітує клієнту на щомісячній основі про часові затрати проектної команди. Одиниці обліку: 6 хвилин (мінімум), а також 12, 18, 24, 30, 36, 42, 48, 54 хвилин, а також в годинах. Облік часу застосовується при калькуляції гонорару та виставленні рахунку, якщо за окремий вид правничої допомоги сторони не домовились про фіксований гонорар чи інші умови формування гонорару.
Якщо у додатку до договору визначено фіксовані тарифи (розміри гонорарів) для певних видів завдань (послуг), то для них облік та звітність по затраченому часі не застосовується, а виставляється рахунок на фіксовану суму (п. 2.1., п. п. 2.1.1 п. 2.1 договору).
Клієнт зобов`язаний здійснювати оплату затрат, які заплановані чи фактично понесені (зокрема, судовий збір, офіційні платежі, транспортні витрати, витрати на відрядження, на послуги нотаріусів чи зовнішніх аутсорсингових спеціалістів, чи інші понесені витрати на виконання інструкцій клієнта), розмір таких затрат погоджується сторонами - шляхом укладення додаткової угоди до цього договору або шляхом прямої оплати клієнтом на підставі рахунку. Сторони можуть погодити спеціальні умови для конкретного проекту, справи чи завдання - шляхом укладення додаткової угоди до цього договору. Такі спеціальні умови можуть стосуватись: оплати гонорару, витрат, обліку часу, проектної команди та інших умов надання правової допомоги (п.2.3, 2.4 договору).
Адвокатське бюро виставляє рахунки, в яких відображаються (1) розмір гонорару та (2) розмір витрат. Рахунки виставляються та передаються електронною поштою або через систему М.Е.Doc., а на запит клієнта - у паперовому вигляді. Разом із рахунком надаються два примірники акту про надання послуг щодо правничої допомоги; один примірник акту має бути підписаний та повернутий клієнтом до адвокатського бюро протягом 15 календарних днів за відсутності зауважень (п. 2.5 договору).
Клієнт оплачує рахунки протягом 15 календарних днів з моменту отримання рахунку шляхом банківського переказу відповідно до банківських реквізитів адвокатського бюро, вказаних у договорі (п. 2.6 договору).
Договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено відтисками їх печаток.

У додатку № 2 від 12.12.2025 до договору про надання правничої допомоги № 20250414/1 від 14.04.2025 встановлено, що підготовка (складення) відзиву на апеляційну скаргу ТОВ "ФІБРАТЕКС ПЛЮС" на рішення Господарського суду Рівненської області від 09.10.2025 у справі № 918/488/25 (у тому числі включає ознайомлення з апеляційною скаргою із здійсненням правового аналізу вказаної скарги на предмет встановлення вимог скарги і аргументів відповідача (апелянта), якими він заперечує проти такого рішення суду; аналіз законодавства України, судової практики і формування на основі цього заперечень і контраргументів на вимоги й аргументи відповідача; складення (написання) безпосередньо відзиву на апеляційну скаргу; подача в суд (через систему "Електронного суд") відзиву на апеляційну скаргу і доданих до нього документів): фіксована вартість 15000 грн (п. 3.1.).
Пунктом 3.2. додаткової угоди передбачено, що правнича допомога у формі підготовки інших процесуальних документів: обліковується та оплачується на основі погодинної ставки у розмірі 1 500 грн.
Згідно з п. 3.3. додаткової угоди візит у суд з процесуальних питань та надання правничої допомоги (типова мета візиту: ознайомлення із матеріалами справи, подання процесуального документу, участь у судових засіданнях - включаючи випадки, коли судове засідання триває менше 30 хвилин або перенесено, чи справу знято з розгляду без завчасного повідомлення працівником суду про це адвоката адвокатського бюро, який забезпечив свою явку): фіксована вартість 3500 грн за кожен візит. 
Відповідно до 3.3.1. додаткової угоди участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (включаючи випадки, коли судове засідання триває менше 30 хвилин або перенесено, чи справу знято з розгляду без завчасного повідомлення працівником суду про це адвоката адвокатського бюро): фіксована вартість 2500 грн за кожне судове засідання.
Пунктом 3.4. додаткової угоди будь-яка інша змістовна робота, яка не включена у типові завдання вище та яка приносить цінність клієнту у вигляді нових аргументів, більш мотивованих позицій чи спростування заперечень і доводів відповідача - обліковується та оплачується на основі погодинної ставки у розмірі 1500 грн. 
Додаткова угода № 2 до договору підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відтисками їх печаток. 

На виконання умов договору та додаткової угоди № 2 до договору, адвокатським бюро було виставлено рахунки - фактури з детальним описом наданих послуг: № 433 від 09.01.2026 на суму 17500 грн; № 434 від 21.01.2026 на суму 2500 грн.

Відповідно до акту про виконання робіт і надання послуг № 2 від 22.01.2026 до договору про надання правничої допомоги № 20250414/1 від 14.04.2025, підписаного між сторонами, адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв правничу допомогу на суму 20 000 грн, в тому числі: підготовка (складення відзиву на апеляційну скаргу на суму 15 000 грн; участь у судових засіданнях 17.12.2025 та 21.01.2026 на суму 5 000 грн.

В свою чергу, позивачем оплачено надану адвокатським бюро правничу допомогу на суму 20 000 грн, що підтверджується долученими платіжними інструкціями № 44 від 15.01.2026 на суму 17 500 грн та № 72 від 22.01.2026 на суму 2500 грн.

Разом з тим, із матеріалів справи судом встановлено, що адвокатом Подоляк В.Г. підготовлені і подані до суду відзиви на апеляційні скарги (т. 2, а. с. 183-185, 202-209), та представник позивача прийняв участь у судових засіданнях 17.12.2025 та 21.01.2026 в режимі відеоконференції (т. 2, а. с. 220, т. 3, а. с. 1).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що факт надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції під час розгляду даної справи є підтвердженим позивачем.

Відповідач, в свою чергу, заперечень до суду на заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, не надіслав.

Суд враховує, що відповідачем у розумінні статей 76-79 ГПК України не доведено неспівмірності та/або нерозумності, та/або нереальності витрат на професійну правничу допомогу позивача, а також те, що такі послуги не були надані. Разом з тим, такий обов`язок, у даному випадку, покладається саме на відповідача.

Отже, оцінюючи витрати позивача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції із урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 20 000 грн за рахунок відповідача.

На думку суду зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді.

Судом враховується, що кожна справа має свою специфіку, а тому враховуючи всі аспекти даної справи, колегія суддів вважає, що для належного представлення інтересів позивача у цій справі заявлені витрати в частині послуг, наданих на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції в сумі 20 000 грн, відповідають критеріям реальності та розумності, та не спростовані відповідачем.

З огляду на викладене, дослідивши подану заяву про ухвалення додаткового судового рішення та додані докази в підтвердження понесених позивачем судових витрат, колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи із вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, дійшла висновку про її задоволення.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс - Мед" про ухвалення додаткового рішення у справі задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фібратекс Плюс" (вул. Дворецька, буд. 123 А, м. Рівне, Рівненська обл., 33001, код ЄДРПОУ 43369548) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс - Мед" (вул. Сумська, буд. 3, м. Київ, 03022, код ЄДРПОУ 41496592) витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 20 000 грн(двадцять тисяч) в суді апеляційної інстанції.

3. Видачу судового наказу доручити Господарському суду Рівненської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є. 

Суддя   Петухов М.Г. 

Суддя   Мельник О.В.