Справа № 496/3767/25
Провадження № 2/496/75/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючої - судді Портної О.П.,
за участю: 
секретаря - Рябової А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ 42640371, юридична адреса: індекс 03150, Київська область, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, до
відповідачки:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості,
представник позивача - повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи без його участі,
відповідачка - повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, -

В С Т А Н О В И В:
І. Виклад позиції позивача та відповідачки.
1. 24.06.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»(далі - позивач та або ТОВ «Факторинг Партнерс»), в особі представника, звернулося з позовом до  ОСОБА_1 (далі - відповідачка та/або позичальник) з вимогами про стягнення заборгованості за: Договором № 3768809 від 07.08.2021 року на суму 46050,00 гривня, яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням - 6000,00 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги - 39450,00 гривень, заборгованості за комісіями - 600,00 гривень; Договором № 4453018 від 12.07.2021 року в розмірі 23743,03 гривні, яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням - 7200,00 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 16416,00 гривень, інфляційних збитків - 115,20 гривень, 3% річних - 11,83 гривень; за Договором № 555153655961 від 09.08.2021 року в розмірі 9934,27 гривні, яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням - 4000,00 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 5934,27 гривні; а також витрат на правничу допомогу в розмірі 25000,00 гривень та суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривні.
2. Свої вимоги мотивує тим, що 07.08.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» (Первісний кредитор) та відповідачкою укладено Договір № 3768809 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов Договору: загальний розмір кредиту становить 6000,00 гривень; проценти за користування кредитом 2250,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. 29.11.2021 року був укладений Договір № 29-11-102 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги, в тому числі за Договором № 3768809. 10.03.2023 року було укладено Договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги, в тому числі за Договором № 3768809. 18.02.2025 року було укладено Договір № 18-02/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь позивача права вимоги, в тому числі за Договором № 3768809. Також 12.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою був укладений Договір № 4453018 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору встановлена сума кредиту в розмірі 7200,00 гривень строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою у розмірі 1,9% в день. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. 04.02.2022 року був укладений Договір № 04-02-02/2022 відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги, в тому числі за Договором № 4453018. 10.01.2023 року був укладений Договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги, в тому числі за Договором № 4453018. 18.02.2025 року був укладений Договір № 18-02/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь позивача права вимоги, в тому числі за Договором № 4453018. Окрім того, 09.08.2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та відповідачкою укладений Договір № 555153655961, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти в розмірі 4000,00 гривень. Знижена процентна ставка, фіксована 400% річних від суми позики. Стандартна процентна ставка, фіксована 950% річних від суми позики. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. 18.12.2023 року був укладений Договір № 18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь позивача права вимоги, в тому числі за Договором № 555153655961. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 79727,30 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 17200,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 61800,27 гривень; заборгованість за комісіями - 600,00 гривень; інфляційні збитки - 115,20 гривень; 3% річних - 11,83 гривень. У зв`язку з вищевикладеним у позивача виникло право на звернення до суду з відповідним позовом.
3. Від відповідачки відзив на позов не надходив.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви, зокрема, просив про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. (зворотній а.с. 6)
5. 22.07.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. (а.с. 17-19)
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
6. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2025 року цивільна справа № 496/3767/25 була передана на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 10)
7. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 14.07.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 13-15)
9. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.10.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. (а.с. 24-25)
10. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України, строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
11. Оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України - шляхом направлення рекомендованого поштового направлення з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 22), в судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
12. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
13. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «адресат відмовився» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).
14. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
15. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.
16. Судом встановлено, що 07.08.2021 року ОСОБА_1 з метою отримання фінансових послуг звернувся до ТОВ «МІЛОАН» та підписала Анкету-заяву на кредит № 3768809, рішення по якій прийнято 07.08.2021 року. (ЕС)
17. 07.08.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , було укладено Договір про споживчий кредит № 3768809 (індивідуальна частина), відповідно до умов якого сума кредиту становить 6000,00 гривень строком на 30 днів з 07.08.2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплатити комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 06.09.2021 року. Комісія за надання кредиту - 600,00 гривень, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом - 2250,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. (ЕС)
18. Сторонами було узгоджено Графік платежів за договором про споживчий кредит 3768809 від 07.08.2021 року, що є додатком № 1 до Договору про споживчий кредит № 3768809 від 07.08.2021 року, відповідно до якого загальна вартість кредиту становить 8850,00 гривень, яка складається з тіла кредиту - 6000,00 гривень, процентів за користування кредитом - 2250,00 гривень та комісії за надання кредиту - 600,00 гривень. (ЕС)
19. На виконання переддоговірних обов`язків, первісний кредитор ознайомив позичальника з паспортом споживчого кредиту. (ЕС)
20. Акцепт договору ОСОБА_1 здійснено аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - F18229, дата відправки ідентифікатора позичальнику - 07.08.2021 року, номер телефону - 
НОМЕР_2 . Відповідно до копії довідки про перерахування суми кредиту, виданої 24.01.2025 року ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС», в системі проведено успішно операцію: № в системі FONDY - 431580443; № операції - 60b6684b-5dba-4530-86e7-95f469984729_637639581173662425; дата проведення платежу - 07.08.2021 року; призначення платежу - кошти згідно договору 3768809; сума платежу - 6000,00 гривень; валюта платежу - UAH; платіжний метод - VISA; статус платежу - approved; номер картки: НОМЕР_3 ; банк картки отримувача - MONOBANK. (ЕС)
22. Листом від 31.01.2026 року АТ «Універсал Банк» повідомило суду, що на ім`я ОСОБА_1 банком була емітована кредитна картка № НОМЕР_4 та номер телефону НОМЕР_5 знаходиться в її анкетних даних. (а.с. 31)
23. З руху коштів по картці клієнта - ОСОБА_1 від 26.01.2026 року, вбачається, що 07.08.2021 року на картковий рахунок клієнта надійшли грошові кошти в розмірі 6000,00 гривень. (а.с. 32-36)
24. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення, заборгованість ОСОБА_1 за Договором № 3768809 складає 26850,00 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом - 6000,00 гривень, заборгованості за користування кредитом - 20250,00 гривень та заборгованості по комісії за надання кредиту - 600,00 гривень. (ЕС)
25. З вказаної відомості вбачається, що первісним кредитором здійснювалося нарахування відсотків за період з 08.08.2021 року по 06.09.2021 року в розмірі 75,00 гривень, а за період з 07.09.2021 року по 05.11.2021 року в розмірі 300,00 гривень.
26. 29.11.2021 року ТОВ «МІЛОАН» (Клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) уклали Договір факторингу № 29-11-102, згідно умов якого Клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування, в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між Клієнтом і боржниками. (ЕС)
27. ТОВ «Вердикт Капітал» взяті на себе зобов`язання за Договором факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 року виконав в повному обсязі, що підтверджується копією платіжної інструкції № 306250005 від 03.12.2021 року. (ЕС)
28. Відповідно до копії Акту приймання-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 року, від 30.11.2021 року (ЕС), Акту приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 року, від 03.12.2021 року (ЕС), Реєстру боржників (ЕС) та витягу з нього (ЕС), ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги до відповідачки: сума основного боргу за кредитом - 6000,00 гривень; сума нарахованих процентів - 20250,00 гривень; комісія за надання кредиту - 600,00 гривень; загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит - 26850,00 гривень.
29. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 3768809, зробленого ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 року, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 52950,00 гривня, що включає в себе: заборгованість по тілу кредиту - 6000,00 гривень, заборгованість по відсоткам - 26100,00 гривень та заборгованість за комісією - 600,00 гривень. Розрахунок заборгованості за відсотками зроблено за період з 29.11.2021 року по 23.02.2022 року. (ЕС)
30. 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (Первісний кредитор) та ТОВ «Коллект центр» (Новий кредитор) укладений Договір № 10-03/2023/1, відповідно до умов якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору, належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до Боржників. (ЕС)
31. Відповідно до копії Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, від 10.03.2023 року (ЕС), Додаткової угоди № 6 до Договору № 10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги від 10.03.2023 року, від 03.02.2025 року (ЕС), Реєстру боржників (ЕС) та витягу з нього (ЕС), ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги до відповідачки: сума основного боргу за кредитом - 6000,00 гривень; сума нарахованих процентів - 46350,00 гривень; комісія за надання кредиту - 600,00 гривень; загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит - 52950,00 гривень.
32. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 3768809, зробленого ТОВ «Коллект центр» станом на 18.02.2025 року, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 52950,00 гривня, що включає в себе: заборгованість по тілу кредиту - 6000,00 гривень, заборгованість по відсоткам - 46350,00 гривень та заборгованість за комісією - 600,00 гривень. (ЕС)
33. 18.02.2025 року між ТОВ «Коллект центр» (Первісний кредитор) та ТОВ «Факторинг партнерс» (Новий кредитор) укладений Договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору, належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до Боржників. (ЕС)
34. Відповідно до копії Акту прийому-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються за Договором № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025 року, від 18.02.2025 року (ЕС), Акту прийому-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді, права вимоги за якими відступаються за Договором № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025 року, від 18.02.2025 року (ЕС), Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 18.03.2025 року (ЕС), Реєстру боржників (ЕС) та витягу з нього (ЕС), ТОВ «Факторинг партнерс» отримало право вимоги до відповідачки: сума основного боргу за кредитом - 6000,00 гривень; сума нарахованих процентів - 46350,00 гривень; комісія за надання кредиту - 600,00 гривень; загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит - 52950,00 гривень.
35. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 3768809, зробленого ТОВ «Факторинг партнерс» за період з 18.02.2025 року по 09.06.2025 року, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 52950,00 гривня, що включає в себе: заборгованість по тілу кредиту - 6000,00 гривень, заборгованість по відсоткам - 46350,00 гривень та заборгованість за комісією - 600,00 гривень. (ЕС)
36. 12.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений Договір № 4453018 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого сума кредиту становить 7200,00 гривень строком на 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Графікі платежів. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 1,9 % в день. (ЕС)
37. Сторонами було узгоджено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком № 1 до Договору про споживчий кредит № 4453018 від 12.07.2021 року, відповідно до якої загальна вартість кредиту становить 10278,00 гривень, яка складається з тіла кредиту - 7200,00 гривень, процентів за користування кредитом - 3078,00 гривень. (ЕС)
38. На виконання переддоговірних обов`язків, первісний кредитор ознайомив позичальника з паспортом споживчого кредиту. (ЕС)
39. Листом від 10.12.2024 року ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» повідомило ТОВ «Авентус Україна» про успішність проведення 12.07.2021 року транзакції на суму 7200,00 гривень, маска картки НОМЕР_6 , код авторизації 848616, № транзакції в системі WayForPay - creditplus-20544758. (ЕС)
40. З руху коштів по картці клієнта - ОСОБА_1 від 26.01.2026 року, вбачається, що 12.07.2021 року на картковий рахунок клієнта надійшли грошові кошти в розмірі 7200,00 гривень. (а.с. 32-36)
41. З розрахунку заборгованості, зробленого ТОВ «Авентус Україна», вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за договором № 4453018 від 12.07.2021 року станом на 03.02.2022 року складає 23616,00 гривень, яка складається з заборгованості по основному боргу - 7200,00 гривень та заборгованості по процентам - 16416,00 гривень. (ЕС)
42. 04.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) укладений Договір факторингу № 04-02-02/2022, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування, в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту. (ЕС)
43. Відповідно до копії платіжної інструкції № 327400006 від 04.02.2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» взяті на себе зобов`язання перед ТОВ «Авентус Україна» за Договір факторингу № 04-02-02/2022 від 04.02.2022 року, виконало в повному обсязі. (ЕС)
44. Відповідно до копії Акту приймання-передавання Реєстру боржників за Договором факторингу № 04-02-02/2022 від 04.02.2022 року, від 04.02.2022 року (ЕС), Акту приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 04-02-02/2022 від 04.02.2022 року, від 04.02.2022 року (ЕС), Реєстру боржників (ЕС) та витягу з нього (ЕС), ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги до відповідачки: сума основного боргу за кредитом - 7200,00 гривень; сума нарахованих процентів - 16416,00 гривень; загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит - 23616,00 гривень.
45. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 4453018, зробленого ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 23743,03 гривні, що включає в себе: заборгованість по тілу кредиту - 7200,00 гривень, заборгованість по відсоткам - 16416,00 гривень, 3% річних за період з 04.02.2022 року по 23.02.2022 року (включно) - 11,83 гривень та інфляційних втрат за 02.2022 року - 115,20 гривень. (ЕС)
46. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (Первісний кредитор) та ТОВ «Коллект центр» (Новий кредитор) укладений Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до Боржників. (ЕС)
47. Відповідно до копії Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, від 10.01.2023 року (ЕС), копії Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.20.23 року (ЕС), Реєстру боржників (ЕС) та витягу з нього (ЕС) ТОВ «Коллект центр» отримало право вимоги до відповідачки: сума основного боргу за кредитом - 7200,00 гривень; сума нарахованих процентів - 16416,00 гривень; відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України - 127,03 гривень; загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит - 23743,03 гривні.
48. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 4453018, зробленого ТОВ «Коллект центр» станом на 18.02.2025 року, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 23743,03 гривні, що включає в себе: заборгованість по тілу кредиту - 7200,00 гривень, заборгованість по відсоткам - 16416,00 гривень, 3% річних станом на 18.02.2025 року - 11,83 гривень та інфляційних втрат станом на 18.02.2025 року - 115,20 гривень. (ЕС)
49. 18.02.2025 року між ТОВ «Коллект центр» (Первісний кредитор) та ТОВ «Факторинг партнерс» (Новий кредитор) укладений Договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору, належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до Боржників. (ЕС)
50. Відповідно до копії Акту прийому-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються за Договором № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025 року, від 18.02.2025 року (ЕС), Акту прийому-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді, права вимоги за якими відступаються за Договором № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025 року, від 18.02.2025 року (ЕС), Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 18.03.2025 року (ЕС), Реєстру боржників (ЕС) та витягу з нього (ЕС), ТОВ «Факторинг партнерс» отримало право вимоги до відповідачки: сума основного боргу за кредитом - 7200,00 гривень; сума нарахованих процентів - 16416,00 гривень; відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України - 127,03 гривень; загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит - 23743,03 гривні.
51. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 4453018, зробленого ТОВ «Факторинг партнерс» станом на 09.06.2025 року, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 23743,03 гривні, що включає в себе: заборгованість по тілу кредиту - 7200,00 гривень, заборгованість по відсоткам - 16416,00 гривень, 3% річних - 11,83 гривень та інфляційних втрат - 115,20 гривень. (ЕС)
52. 09.08.2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 укладений Договір позики № 555153655961, відповідно до умов якого сума кредиту становить 4000,00 гривень. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Графікі платежів. (ЕС)
53. Сторонами був узгоджений Графік платежів № 555153655961-1, що є додатком № 1 до Договору позики № 555153655961 від 09.08.2021 року, відповідно до якого дата надання позики - 09.08.2021 року, кінцева дата повернення позики - 04.09.2021 року. Сума відсотків за весь період користування позикою - 1183,68 гривні. (ЕС)
54. Згідно розрахунку вартості кредиту, що є Додатком № 2 до Договору позики № 555153655961 від 09.08.2021 року, загальна вартість кредиту за період з 09.08.2021 року по 04.09.2021 року складає 5183,68 гривні, яка складається з суми основного боргу - 4000,00 гривень та відсотків за користування кредитом - 1183,68 гривні. (ЕС)
55. На виконання переддоговірних обов`язків, первісний кредитор ознайомив позичальника з паспортом позики. (ЕС)
56. Акцепт договору ОСОБА_1 здійснено аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - 9807, дата відправки ідентифікатора позичальнику - 09.08.2021 року, номер телефону - 
НОМЕР_7 . Листом від 02.02.2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомило ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» про успішність проведення транзакції: 09.08.2021 17:25:39 на суму 4000,00 гривень, маска картки НОМЕР_3 , № транзакції в системі iPay.ua - 102194384, призначення платежу - зарахування 4000,00 грн на карту НОМЕР_3 . 
НОМЕР_8 . З руху коштів по картці клієнта - ОСОБА_1 від 26.01.2026 року, вбачається, що 09.08.2021 року на картковий рахунок клієнта надійшли грошові кошти в розмірі 4000,00 гривень. (а.с. 32-36)
59. 18.12.2025 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (Клієнт) та ТОВ «Факторинг партнерс» (Фактор) укладений Договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування, в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належать Клієнту. (ЕС)
60. 21.12.2023 року ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг партнерс» уклали Додатковий договір № 1 до Договору факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 року. (ЕС) 
61. ТОВ «Факторинг партнерс», взяті на себе зобов`язання за Договором факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 року, виконало в повному обсязі, що підтверджується копією платіжної інструкції № 793 від 27.12.2023 року. (ЕС)
62. Відповідно до копії Акту приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються за Договором факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 року, від 22.12.2023 року (ЕС), Акту прийому-передачі Реєстру боржників в паперовому вигляді, права вимоги за якими відступаються за Договором факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 року, від 22.12.2023 року (ЕС), Реєстру боржників (ЕС) та витягу з нього (ЕС), ТОВ «Факторинг партнерс» отримало право вимоги до відповідачки: сума основного боргу за кредитом - 4000,00 гривень; сума нарахованих процентів - 5934,27 гривень; загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит - 9934,27 гривні.
63. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 555153655961, зробленого ТОВ «Факторинг партнерс» станом на 09.06.2025 року, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 9934,27 гривні, що включає в себе: заборгованість по тілу кредиту - 4000,00 гривень, заборгованість по відсоткам - 5934,27 гривень. (ЕС)
V. Оцінка Суду.
64. В ч. 1 ст. 14 ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
65. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
66. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
67. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
68. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
69. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання - це таке правовідношення, в якому правомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник.
70. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
71. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
72. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
73. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
74. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
75. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
76. Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
77. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
78. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
79. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
80. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
81. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
82. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
83. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
84. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
85. Обґрунтовуючи право на стягнення заборгованості за Договором № 3768809 від 07.08.2021 року, за Договором № 4453018 від 12.07.2021 року та за Договором № 555153655961 від 09.08.2021 року позивач надав суду копії вказаних Договорів з додатками до нього, листи АТ «Універсал Банк» з випискою по рахунку, копії Договорів факторингу Договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги з розрахунками заборгованості.
86. Представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками: за Договором № 3768809 від 07.08.2021 року в розмірі 39450,00 гривень; за Договором № 4453018 від 12.07.2021 року в розмірі 16416,00 гривень; за Договором № 555153655961 від 09.08.2021 року в розмірі 5934,27 гривні при цьому, розрахунки заборгованості за відсотками здійснено після закінчення строку дії кредитних договорів.
87. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
88. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
89. Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
90. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18, п.п. 53, 53) та від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (п. 6.19).
91. При цьому, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
92. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України.
93. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
94. Відповідна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16.
95. Нарахування Банком відповідачу за вищезазначеним договором відсотків на прострочену заборгованість та відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії договорів - 06.09.2021 року, 11.08.2021 року та 04.09.2021 року, відповідно, є безпідставним.
96. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Київського апеляційного суду № 363/669/23 від 11.01.2024 року.
97. Підтверджень пролонгації позивачем не надано. Натомість Договір № 3768809 від 07.08.2021 року, Договір № 4453018 від 12.07.2021 року та Договір № 555153655961 від 09.08.2021 року містять чіткий строк користування кредитом, тобто з 07.08.2021 року до 06.09.2021 року, з 12.07.2021 року по 11.08.2021 року та з 09.08.2021 року по 04.09.2021 року відповідно, а згідно Таблиць обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, розмір процентів за користування кредитом, відповідно: 2250,00 гривень, всього 8250,00 гривень; 3078,00 гривень, всього 10278,00 гривень; 1183,68 гривні, всього 5183,68 гривні.
98. Оскільки, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
99. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача до відповідачки в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсоткам підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідачки підлягає: за Договором № 3768809 від 07.08.2021 року прострочена сума заборгованості в розмірі 6000,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 2250,00 гривень, разом 8250,00 гривень; за Договором № 4453018 від 12.07.2021 року прострочена сума заборгованості в розмірі 7200,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 3078,00 гривень, разом 10278,00 гривень; за Договором № 555153655961 від 09.08.2021 року прострочена сума заборгованості в розмірі 4000,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 1183,68 гривні, разом 5183,68 гривні. Всього за договорами 23711,68 гривень.
100. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов наступного висновку.
101. Позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, посилався на те, що відповідач допустив прострочення виплати матеріального збитку, у зв`язку з чим з нього на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних та інфляційні втрати, відповідно до положень ст. 625 ЦК України.
102. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
103. У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
104. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.
105. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15.
106. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що положення ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
107. Аналіз положень ст.ст. 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
108. По своїй суті зобов`язання про відшкодування майнової шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру відшкодування.
109. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: 1) договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; 2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди. Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 757/3725/15-ц.
110. У цій справі між позивачем та відповідачем договір про відшкодування шкоди не укладався та відповідне рішення суду не ухвалювалося. Доказів звернення до відповідача з вимогою сплати матеріальної шкоди позивачем не надано.
111. За таких обставин, оскільки конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди на підставі рішення суду або договору про відшкодування шкоди не відбулося, тобто прострочення боржника (відповідача) не настало, то відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, а відтак в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
112. Щодо стягнення заборгованості за комісією суд дійшов наступного висновку.
113. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
114. Відповідно до п. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
115. Розрахунково-касове обслуговування та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту, фактично є безоплатною оскільки прямо встановлена ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування».
116. Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом у постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язанні з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
117. Також, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2024 року по справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23) викладено позицію: «судом установлено, що умовами кредитного договору від 07.08.2020 року передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за супроводження кредиту, яка складає 2,90 % від суми кредиту. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту, передбачена в Графіку платежів. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 1380,79 грн щомісяця. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). На підставі викладеного, суд зробив висновок, що АТ «Таскомбанк» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Тому позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 24854,22 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає;».
118. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
119. Також, відповідно до Договору № 3768809 від 07.08.2021 року, комісія була встановлена банком за надання кредиту, тобто комісія є платою за послуги, що супроводжує кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у Постанові від 19.08.2020 року у справі № 641/11984/15-ц.
120. Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
121. Окрім того, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частинами 1, 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору № 500958141 від 28.08.2014 року про сплату позичальником на користь банку комісій є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено ч. 3 ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» і п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні ЗУ «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16.10.2011 року до внесення змін на підставі ЗУ «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016 року».
122. Окрім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19, суд зауважує, що ВП ВС констатувала, що позовні вимоги про визнання недійсними положень пунктів 1.4 та 6 кредитного договору не підлягають задоволенню саме у зв`язку з обранням неналежного способу захисту порушеного права. Зважаючи на встановлені у справі обставини, а також сформульовані в цій постанові висновки, в порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину Велика Палата ВС зобов`язала ПАТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості позивачки з огляду на нікчемність визначених пунктів договору. Це забезпечить захист інтересу позивача у правовій визначеності.
123. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією задоволенню не підлягають.
124. У постанові від 18.10.2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо).
125. У постанові Верховного Суду від 12.04.2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
126. Про те, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову йдеться у Постанові ВСУ від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах- зазначає Суд. Окрім цього Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (п. 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18).
127. Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
128. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
129. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
130. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
131. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
132. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
133. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
134. Оскільки розмір заборгованості за використаними коштами отриманими в кредит підтверджено не в повній мірі, на підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
135. Також, відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
136. Частинам 10, 11 ст. 265 ЦПК України кореспондують норми ч.ч. 11, 12 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», які конкретизують порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за алгоритмом (формулою), визначеним у рішенні суду. Зокрема врегульовано, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.
137. Правила ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення. Правова мета приписів ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України передовсім полягає у наданні суду повноважень поширити дію постановленого ним рішення і продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Формулювання вказаних норми процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великою Палати Верховного Суду від 05.06.2024 року у справі № 910/14524/22.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
138. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
139. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
140. Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року справа № 826/1216/16, від 12.09.2019 року справа № 9901/350/18.
141. Представник позивача надав копію Договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року (ЕС), копію прайс-листа (ЕС), копію Заявки на надання юридичної допомоги № 341 від 01.05.2025 року (ЕС), копію Витягу з Акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 року, від 30.05.2025 року (ЕС).
142. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
143. Як вбачається з наданої копії Витягу з Акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 року, позивачу надано правничої допомоги на 25000,00 гривень. Суд позов позивача задовольнив частково на загальну суму 23711,68 гривні. Відповідно на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7435,00 грн (23711,68 грн (задоволені позовні вимоги) х 100% : 79727,30 грн (заявлені позовні вимоги) = 29,74 % (процент задоволених позовних вимог); 25000,00 грн (загальні судові витрати) х 29,74% : 100% = 7435,00 грн).
144. Також, як вбачається з наданої копії платіжної інструкції № 0530640009 від 19.06.2025 року (зворотній а.с. 7), позивач за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди, сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривні, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 720,45 гривень (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 23711,68 грн. ? 2422,40 грн. ? 79727,30 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 536, 549, 611, 625, 634, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 79, 80, 81, 89, 128, 141, 247, 259, 263-265, 279-282, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 61 Конституції України, суд -

У Х В А Л И В:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»до  ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
2. Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ 42640371, юридична адреса: індекс 03150, Київська область, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, заборгованість за Договором про споживчий кредит № 3768809 від 07.08.2021 року в розмірі 8250,00 гривень, за Договором № 4453018 про надання споживчого кредиту від 12.07.2021 року в розмірі 10278,00 гривень, за Договором позики № 555153655961 від 09.08.2021 року в розмірі 5183,68 гривні, судовий збір в розмірі 720,45 гривень та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7435,00 гривень, а всього 31867,13 гривень.
3. В решті позовних вимог відмовити.
4. В порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків; розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3 % річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ 42640371.
5. Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
6. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
8. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
9. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
10. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
11. Повний текст рішення складено 16.02.2026 року.

Суддя О.П. Портна