Справа № 496/4250/24
Провадження № 2/496/330/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючої – судді Портної О.П.,
за участю: 
секретаря – Рябової А.П.,
представника позивача – Сінявської Г.В.,
представника відповідача – Вовченка І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом: Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», код ЄДРПОУ 00100227, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, Київська область, індекс 01032, до
відповідачки:  ОСОБА_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства «АГРОПРОМІНЬ-В», код ЄДРПОУ 41209773, юридична адреса: вул. Теплична, буд. 22-Б, м. Біляївка, Одеський р., Одеська обл., індекс 67601
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне підприємство «Проектний інститут «Укрспецзем», код ЄДРПОУ 34661067, місцезнаходження: вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 157, каб. № 14, м. Черкаси, Черкаська область, індекс 18003
вимоги позивача: про встановлення права земельного сервітуту,
відповідачка – повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила,
представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у його відсутність -

В С Т А Н О В И В:
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.
1. 26.06.2024 року Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі – позивач та/або ПрАТ «НЕК «Укренерго», Сервітуарій), в особі представника, звернулося з позовом до  ОСОБА_1 (далі – відповідачка, власник), Приватного сільськогосподарського підприємства «АГРОПРОМІНЬ-В» (далі – відповідач, землекористувач), з залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватного підприємства «Проектний інститут «Укрспецзем» (далі – третя особа та/або ПП «Проектний інститут «Укрспецзем»), з вимогами встановити за позивачем (Сервітуарієм) право на безоплатний строковий земельний сервітут для влаштування будівельного майданчику за об`єктом будівництва ПЛ 330кВ Ноодеська-Арциз, стосовно частини земельної ділянки площею 0,0239 га, та право на безоплатний постійний земельний сервітут (для забезпечення експлуатації лінії електропередачі 330кВ Новодеська-Арциз), стосовно частини земельної ділянки площею 0,1511 гектарів, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 5121010100:01:003:0181, та належить відповідачці, а також стягнути з відповідачів судові витрати.
2. Свої вимоги мотивує тим, що ПрАТ «НЕК «Укренерго» входить до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави згідно з постановою КМ України від 18.03.2020 року № 221 «Про внесення змін до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави». Відповідно до п. 55 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії», позивач виконує функції оператора системи передачі – юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії. На виконання Розпорядження КМУ № 1581-р, Доручення Прем`єр-міністра України від 14.06.2023 року № 17579/1/1-23 та з метою реалізації заходів для забезпечення більш надійної роботи Об`єднаної енергетичної системи України, створення умов підвищення надійності енергосистеми її системоутворюючих повітряних ліній (надалі - ПЛ), які забезпечують транзит електроенергії НЕК Укренерго здійснюється реалізація проекту «Будівництво повітряної лінії 330 кВ «Новоодеська-Арциз». Маршрут ПЛ 330 кВ «Новоодеська – Арциз», в межах опор №№ 46, 47 проходить через земельну ділянку з кадастровим номером 5121010100:01:003:0181 загальною площею 2,8433 гектарів, яка належить відповідачці та знаходиться в оренді у відповідача строком на 15 років з автоматичною пролонгацією. Земельна ділянка площею 0,0051 гектарів, кадастровий номер 5121083900:01:001:0143 (розташування опори № 46) надана позивачу у постійне користування на підставі рішення Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області. Частина земельної ділянки площею 0,0357 гектарів, кадастровий номер 5121083900:01:001:0109 (розташування опори № 46) надана позивачу в користування на праві сервітуту строком на 10 років. Земельна ділянка площею 0,0387 гектарів, кадастровий номер 5121010100:02:010:5454 (розташування опори № 47) надана позивачу у постійне користування на підставі рішення Біляївської міської ради Одеського району Одеської області. З метою дотримання прав землевласника позивачем за власний рахунок було зроблено відповідну землевпорядну документацію та підготовлено проект договору про встановлення земельного сервітуту. Відповідно до розробленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту встановленого на користь позивача, кадастровий номер 5121010100:01:003:0181, загальною площею 2,8433 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , під встановлення земельного сервітуту для потреб позивача на обмежене безоплатне строкове користування – для влаштування будівельного майданчику за об`єктом будівництва ПЛ 330кВ Новоодеська-Арциз і користування на постійній основі – для забезпечення експлуатації лінії електропередачі ПЛ 330кВ Новоодеська-Арциз, підпадають частини земельної ділянки – 0,0293 гектарів та 0,1511 гектарів відповідно, з кадастровим номером 5121010100:01:003:0181, загальною площею 2,8433 гектарів. Позивач, 07.08.2023 року, цінним листом з описом вкладення, направив відповідачці пропозицію про укладення договору сервітуту з додатками до нього. Також у видані «Чорноморські Новини» від 07.12.2023 року опубліковано оголошення – Пропозиція про укладення договорів про встановлення земельних сервітутів. На час звернення до суду позивач не отримав від відповідачки згоди щодо укладення Договорів сервітуту. Специфіка технології робіт щодо будівництва лінії електропередачі ПЛ 330 кВ «Новоодеська-Арциз» передбачає, що для натягування проводів між двома опорами, їх потрібно розкласти між ними і підняти вверх. Отже, неможливо розкласти між двома опорами проводи так, щоб оминути земельну ділянку відповідачки, оскільки ширина смуги вздовж осі траси, яка необхідна для проведення будівельно-монтажних робіт і експлуатації перетинається з межами земельної ділянки відповідачки. Оскільки проходження ПЛ 330 кВ «Новоодеська-Арциз» запроектовано через земельну ділянку відповідачки, виникає необхідність правового вирішення питання, щодо обмеженого користування частиною чужої земельної ділянки шляхом встановлення земельного сервітуту для експлуатації ПЛ.
3. Відповідачка відзив на позов не надала.
4. 27.11.2024 року від відповідача на адресу суду, через підсистему «Електронний суд», надійшли додаткові пояснення у справі, якими просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що з наданих до суд позивачем в додатку до позову документів вбачається, що позивач до подачі позову не направляла відповідачу, жодних документів з приводу встановлення сервітуту на земельній ділянці з кадастровим номером 5121010100:01:003:0181. Наголосив, що позивачем не наведені підстави за яких ПСП «Агропромінь-В» повинно надати частину орендованого нерухомого майна, земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0181, в безоплатне користування позивачу, при цьому сплачувати власнику ділянки в повному обсязі кошти за оренду земельної ділянки, сплачувати в повному обсязі усі податки та збори, при цьому не використовувати земельну ділянку та не отримувати запланований дохід. Зазначив, що в позовній заяві позивач посилається на те, що у нього на праві постійного користування знаходяться земельні ділянки: 5121010100:01:003:0143 (розташована опора № 46) та 5121010100:01:003:05454 (розташована опора № 47), але звернув увагу суду, що зазначені земельні ділянки не межують та не знаходяться поряд з земельною ділянкою з кадастровим номером 5121010100:01:003:0181, яка належить на праві власності відповідачці. Таким чином для відповідача є незрозумілими позовні вимоги, щодо встановлення строкового земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0293 гекторів строком на 10 років, яка належить ОСОБА_1 , яка не межує з земельними ділянками позивача та знаходиться на достатньо великій відстані від земельних ділянок позивача. Також зазначив, що землі сільськогосподарського призначення і землі енергетики законодавцем віднесені до різних категорій, зміна цільового призначення земельній ділянці 5121010100:01:003:0181 не проводилася. Окремо наголосив, що ні з власником ні з орендарем земельної ділянки не погоджувалися будь які пропозиції місця розташування траси ПЛ 330кВ «Новоодеська – Арциз», а також відповідач не уповноважував будь-які органи влади чи інші юридичні чи фізичні особи від імені ПСП «Агропромінь-В» погоджувати місця розташування та напрямок проходження траси ПЛ 330кВ «Новоодеська – Арциз». Земельна ділянка 5121010100:01:003:0181 не знаходиться вздовж шляхів, трас тощо. Згідно зі ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до ст.ст. 265, 269, 270 ПК України, плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що сплачується власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) за земельні частки (паї), які перебувають у власності. У позовній заяві не зазначено правові підстави, а відповідачу незрозуміло чому він повинен сплачувати податки і при цьому надавати позивачу у користування безкоштовно земельну ділянку 5121010100:01:003:0181 чи її частину. При цьому використовувати значну частину земельної ділянки відповідач не зможе, оскільки при встановлені будівельних розташувань та складуванні будівельних матеріалів, проїзду техніки, земельна ділянка не може використовуватися за цільовим призначенням – вирощування сільськогосподарських рослин. Зі змісту позовній заяви про встановлення права земельного сервітуту вбачається зменшення площі (чи всієї площі) використання відповідачем земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва проте не зазначено хто буде компенсувати ПСП «Агропромінь-В» нараховану та виплачену відповідачці згідно договору оренди орендну плату; не зазначено в якому порядку та в які терміни і хто саме буде відшкодовувати збитки за не використання земельної ділянки де пропонується встановлення сервітуту і кому - відповідачці чи відповідачу. В позовній заяві не визначено яким чином та хто буде сплачувати податки за земельну ділянку на якій може бути встановлений сервітут строковий на 10 років та безстроковий (постійний). Ознайомившись з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту встановленого на користь ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО», кадастровий номер 5121010100:01:003:0181, за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, колишній КСП «Промінь», діл. № НОМЕР_1 , вбачається, що технічне завдання не затверджено начальником відділу РДЗ ДЗВ НЕК «УКРЕНЕРГО» О.І. Курушкіною, оскільки відсутній підпис та печатка, а також в пояснювальній записці: 1) наявне посилання на ст. 401 ЦК України, при цьому не зазначено жодного посилання чи обґрунтування, що для будівництва та експлуатації лінії електропередачі ПЛ 330 кВ Новоодеська-Арциз відсутні інші способи ніж використання земельної ділянки ОСОБА_1 ; 2) зазначено, що землевласники (землекористувачі) мають право володіти, користуватися земельними ділянками (їх частинами) у межах дії земельного сервітуту, однак дане посилання є необґрунтованим та безпідставним, оскільки земельну ділянку сільськогосподарського неможливо використовувати коли на ній розміщенні: будівельний майданчик з встановленими будівельними розташуваннями та складуванням будівельних матеріалів та використовуються для проходу, проїзду та перевезення будівельних та інших матеріалів; 3) вказано, що при розробці документації із землеустрою: документи Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель не використовувались; відомості Державного картографічно-геодезичного фонду не використовувалось; містобудівна документація, а також викопіювання із такої документації не використовувались, що свідчить про неповноту з`ясування обставин при виготовленні технічної документації та призводить до порушення прав відповідачки, як власниці земельної ділянки та відповідача як землекористувача. Крім того зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером 5121010100:01:003:0181 є меліоративною де знаходиться підземний напірний трубопровід внутрігосподарської зрошувальної системи, який є приватною власністю ПП Агрофірми «ПРОМІНЬ», інтереси якого також будуть суттєво порушені. Виникає загроза зупинки функціонування та неможливість використання усієї зрошувальної системи полів загальною площею 984,5 гектарів, земель - 326 осіб-власників інших зрошувальних земельних ділянок (паїв), чиї інтереси будуть також суттєво порушені, тому необхідно при розгляді справи врахувати їх суспільний інтерес. (а.с. 105-110)
5. 27.11.2024 року на адресу суду від представника відповідача, через підсистему «Електронний суд», надійшов відзив на позовну заяву, яким у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. В обґрунтування представник відповідача зазначив ті ж самі підстави на які посилався в додаткових поясненнях. (а.с. 119-123)
6. 21.07.2025 року від представника позивача, через підсистему «Електронний суд», надійшла відповідь на відзив, якою просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що Розпорядженням від 30.06.2022 року № 375/А-2022 Одеська обласна державна (військова) адміністрація погодила місце розташування об`єкта ПЛ 330 кВ Новоодеська- Арциз на території Одеського та Білгород – Дністровського районів Одеської області. З графічного зображення, доданого до позову, вісь осі траси ПЛ 330 кВ «Новоодеська-Арциз» частково перетинає земельну ділянку відповідачки між опорами № 46 та № 47. Прокладати та експлуатувати ПЛ 330 кВ «Новоодеська-Арциз» в проміжку опор № 46 та № 47 без використання частини земельної ділянки, що належить відповідачці неможливо, оскільки вказана земельна ділянка відповідачки знаходиться між земельними ділянками, на яких заплановано встановлення опор повітряної лінії, і проходження над нею електричних проводів, що тягне за собою необхідність їх обслуговування. Об`єкти передачі електричної енергії – це повітряні та кабельні лінії електропередачі, трансформаторні підстанції, розподільні пункти та пристрої. Отже, повітряні лінії електропередачі як об`єкти передачі електричної енергії відносяться до енергетичної інфраструктура і для будівництва, експлуатації та обслуговування ПЛ 330 кВ «Новоодеська – Арциз» виникла потреба у встановленні земельного сервітуту. Зауважив, що потреба в обслуговуванні об`єкта критичної інфраструктури існує впродовж усього періоду його експлуатації, тому встановлення постійного сервітуту, на його думку, є цілком обґрунтованим. Право обмеженого користування частиною земельної ділянки відповідачки буде використовуватися позивачем тільки під час будівництва та в момент обслуговування лінії електропередачи (1 чи 2 рази на місяць, за потреби може проводиться візуальне обстеження щодо відсутності обриву проводів) та у разі необхідності проведення ремонтних робіт. Також, за умовами земельного сервітуту НЕК «Укренерго» передбачається відшкодування збитків, які можуть бути заподіяні власнику внаслідок дій, пов`язаних з користуванням частиною його земельної ділянки на праві сервітуту, відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284. Звертає увагу суду щодо стратегічного значення для Держави та суспільних інтересів будівництва ПЛ 330 кВ Новоодеська – Арциз. Встановлення земельного сервітуту не позбавляє відповідача права користування земельною ділянкою на умовах договору оренди, укладеного відповідачкою з відповідачем, оскільки не припиняє дію такого договору, а отже і здійснення відповідачем орендної плати. Також зазначив, що в правовому полі України відсутні діючі нормативно-правові акти які визначають розмір та порядок плати за встановлення земельного сервітуту, а відповідач не наводить жодних обґрунтованих діючими нормативно-правовими актами України вимог про плату на користь відповідача за встановлення земельного сервітуту. Умовами запропонованих договорів та умовами сервітуту, зазначеними в позовній заяві, передбачено, що НЕК «Укренерго» зобов`язується відшкодувати нанесені збитки, пов`язані з користуванням земельною ділянкою. Статтею 3 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» та нормами постанови Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», гарантується відшкодування розміру втрат і збитків, які можуть бути заподіяні при будівництві та експлуатації об`єктів енергетики власникам і користувачам земельних ділянок. Щодо зрошувальної системи вказаної відповідачем представник позивача зазначив, що ПП Агрофірма «ПРОМІНЬ» не є власником чи орендарем земельної ділянки, що належить відповідачці. В обґрунтування даної позиції та вказаних обставин відповідач не надав суду жодних доказів щодо законності спорудження відповідної системи, зокрема за межами земельних ділянок які перебувають в користуванні ПП Агрофірма «ПРОМІНЬ». Не довів відповідними доказами юридичне оформлення правовідносин щодо перебування чи використання зрошувальної системи, що не належить власнику земельної ділянки – відповідачці, а так само відповідачу. Не навів конкретних обґрунтувань та не надав відповідних доказів щодо неможливості користуватися зрошувальною системою відповідачем. (а.с. 154-158)
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
7. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в судове засідання не з`явився, але надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі. (а.с. 91)
8. 13.06.2025 року від представника відповідача, через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про зупинення провадження по справі. (а.с. 136-137)
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
9. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2024 року цивільна справа № 496/4250/24 була передана до провадження головуючій судді Портній О.П. (а.с. 71)
10. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 03.07.2024 року позовну заяву залишено без руху та позивачу визначено строк для усунення недоліків. (а.с. 72-73)
11. 05.07.2024 року на адресу суду, через підсистему «Електронний суд», від позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками. (а.с. 75-77, 78-79)
12. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 15.07.2024 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, з викликом сторін та проведенням підготовчого провадження. Окрім того, відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 80-81)
13. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2024 року підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 102)
14. В судовому засіданні, яке відбулося 10.07.2025 року, суд на місці ухвали прийняти відзив на позовну заяву та долучити його до матеріалів справи. Позивачу визначено строк для надання відповіді на відзив. (а.с. 151-152)
15. В судовому засіданні, яке відбулося 21.10.2025 року, суд на місці ухвали зняти з розгляду клопотання відповідача про зупинення провадження по справі. (а.с. 167-168)
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.
16. Судом встановлено, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1581-р від 16.12.2020 року затверджено перелік пріоритетних для держави інвестиційних проектів до 2023 року. (зворотній а.с. 62-а.с. 64)
17. Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації № 375/А-2022 від 30.06.2022 року «Про погодження місця розташування об`єктів», погоджено НЕК «Укренерго» місце розташування об`єкта «Нове будівництво ПЛ 330 кВ Новоодеська – Арциз», з використанням траси ПЛ 110 кВ із її перевлаштуванням у двоколову ЛЕП, на території Одеського та Білгород – Дністровського районів Одеської області. (а.с. 65)
18. Земельна ділянка площею 0,0051 гектарів, кадастровий номер 5121083900:01:001:0143, яка належить Маяківській сільській раді Одеського району Одеської області, надана в постійне користування ПрАТ «НЕК «УКЕНЕРГО» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 315982172 від 24.11.2022 року. (а.с. 25)
19. На земельну ділянку площею 0,0357 гектарів з загальної площі земельної ділянки площею 10,49 гектарів, кадастровий номер 5121083900:01:001:0109, яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , встановлений строковий земельний сервітут строком на 10 років, з 28.11.2022 року по 28.11.2032 року, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 318664922 від 23.12.2022 року. (а.с. 26)
20. Земельна ділянка площею 0,0387 гектарів, кадастровий номер 5121010100:02:010:5454, яка належить Біляївській міській раді Одеського району Одеської області, надана в постійне користування ПрАТ «НЕК «УКЕНЕРГО», що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 315844164 від 23.11.2022 року. (а.с. 27)
21. Земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 2,8433 гектарів, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Біляївка, колишній КСП «Промінь», кадастровий номер 5121010100:01:003:0181, належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.03.2018 року Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-428, право власності за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.03.2018 року, номер відомостей про речове право: 25275428, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1508293951210, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна № 364347497 від 02.02.2024 року. (а.с. 37)
22. Окрім того, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна № 364347497 від 02.02.2024 року, вбачається, що земельна ділянка площею 2,8433 гектарів, кадастровий номер 5121010100:01:003:0181, передана в оренду ПСП «Агропромінь-В» строком на 15 років з автоматичним продовженням дії договору, з 01.02.2023 року по 01.02.2038 року.
23. ПрАТ «НЕК «Укренерго» розроблено Проект «Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область (інв. № новий). ІІ черга. Том 7. Книга 1. Розтановка опор 1868-332-26-ПЛТ. (а.с. 28-48)
24. В додатках до Проекту схематично зображено проходження ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз. (а.с. 30)
25. Додатком до Проекту є план земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту за адресою: Одеська область, Біляївський район, м. Біляївка, колишній КСП «Промінь», діл. № НОМЕР_1 , кадастровий номер 5121010100:01:003:0181, загальна площа земельної ділянки – 2,8433 гектарів, площа земельного сервітуту – 0,0293 гектарів. (а.с. 33)
26. Також, додатком до Проекту є план земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту за адресою: Одеська область, Біляївський район, м. Біляївка, колишній КСП «Промінь», діл. № НОМЕР_1 , кадастровий номер 5121010100:01:003:0181, загальна площа земельної ділянки – 2,8433 гектарів, площа земельного сервітуту – 0,1511 гектарів. (а.с. 36)
27. З графічного зображення земельної ділянки площею 2,8433 гектарів, кадастровий номер 5121010100:01:003:0181, вбачається частина земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту (проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва та експлуатації ПЛ), а саме частину земельної ділянки площею 0,1511 гектарів, та частина земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту (встановлення риштувань та складання будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд), а саме частину земельної ділянки площею 0,0293 гектарів, суміжними земельними ділянками якої є земельна ділянка з кадастровим номером 5121010100:02:010:5454 (опора № 47), земельна ділянка з кадастровим номером 5121083900:01:001:0109 та земельна ділянка з кадастровим номером 5121083900:01:001:0143 (опора № 46). (а.с. 38)
28. 07.08.2023 року ПрАТ «НЕК «Укренерго» направило на адресу ОСОБА_1 . Пропозицію про укладення договорів сервітуту з додатками. (а.с. 49, 50, 51)
29. До матеріалів справи також долучено копію сторінки з видання «Чорноморські НОВИНИ» від 07.12.2023 року з розміщеною на ній Пропозицією про укладення договорів про встановлення сервітутів. (а.с. 52)
30. В судовому засіданні, яке відбулося 05.02.2026 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача у задоволені позовних вимог просив відмовити в повному обсязі зазначивши, що земельна ділянка використовується для вирощування сільськогосподарських культур, які знищуються позивачем в процесі його діяльності. Окремо повідомив суду, що задоволення позовних вимог вже є неактуальним, оскільки опора вже побудована. (а.с. 169-170)
31. Суд не може надати оцінку фото, наданих представником відповідача, на яких зображено опори, лінію електропередачі, вантажні транспортні засоби та гідротехнічна споруда, оскільки неможливо встановити місце яке зображене на них, а також дату, коли їх було зроблено. (зворотній а.с. 111-114)
V. Оцінка Суду.
32. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містяться у ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).
33. Статтею 98 Земельного кодексу України (надалі – ЗК України) визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
34. За змістом ст.ст. 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
35. Відповідно до ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; в-3) право на користування земельною ділянкою для потреб геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислової розробки родовищ) загальнодержавного та місцевого значення та (або) для видобування корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення з правом будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені ст. 98 цього Кодексу; в-4) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; в-5) право на розгортання, експлуатацію електронних комунікаційних мереж; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; ж-1) право на будівництво та проходження інженерних, кабельних, трубопровідних мереж, необхідних для повноцінного функціонування індустріальних парків; ж-2) право на будівництво, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій; ж-3) право розміщення (без здійснення капітального будівництва) об`єктів рекреаційної інфраструктури, а також інженерної інфраструктури, необхідної для їх функціонування та обслуговування; з) інші земельні сервітути.
36. Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно (ст. 100 ЗК України).
37. Частина 1 ст. 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій).
38. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
39. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.
40. Згідно із ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном і може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом, рішення суду.
41. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном.
42. Статтею 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.
43. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22-2 постанови від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені ст. 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.
44. Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї власності неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому необхідно довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити будь-яким іншим способом.
45. Тлумачення цих норм свідчить про те, що умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб. Отже, передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути доказ вчинення дій зацікавленою особою щодо встановлення сервітуту та недосягнення про це згоди із власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут. Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то у суду немає підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 08.12.2021 року у справі № 686/18456/18 (провадження № 61-18819св20) та від 12.04.2022 року у справі № 306/612/20 (провадження № 61-14169св21).
46. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати: що правове регулювання дій щодо встановлення сервітуту має здійснюватися виключно між власником (володільцем) земельної ділянки та особою, яка має намір нею користуватися, а тому необхідно визначити суб`єктний склад спірних правовідносин відповідно до ч. 2 ст. 402, ч. 2 ст. 404 ЦК України (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 01.11.2018 року у справі № 642/3165/17 (провадження № 61-14776св18); що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задоволення такої потреби в інший спосіб, тобто якщо власник земельної ділянки відмовляється укласти угоду про встановлення земельного сервітуту або сторони не можуть дійти згоди про його умови (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 351/1146/16-ц, провадження № 61-16854св18).
47. Особливості встановлення земельних сервітутів для розміщення об`єктів енергетики та передачі електроенергії передбачені Законом України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів».
48. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 16 цього Закону, підприємства, які будують чи експлуатують об`єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки для розміщення об`єктів, зазначених у частинах другій, четвертій цієї статті, на праві постійних або строкових земельних сервітутів. Постійні земельні сервітути можуть встановлюватися для розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів, пристроїв і споруд. Строкові земельні сервітути можуть встановлюватися на період будівництва чи проведення планових ремонтних робіт об`єктів передачі електричної енергії. Постійні або строкові земельні сервітути можуть встановлюватися для: будівництва, реконструкції, капітального ремонту, розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв; проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва і експлуатації ліній електропередачі; розміщення на земельній ділянці інформаційних щитів, попереджувальних знаків, які стосуються будівництва та експлуатації ліній електропередачі; проведення вишукувальних, дослідних та інших робіт для будівництва ліній електропередачі. Земельні сервітути щодо права будівництва та обслуговування об`єктів передачі електричної енергії встановлюються на підставі договору про встановлення земельного сервітуту між експлуатуючим підприємством та власниками чи постійними користувачами земельних ділянок, укладеному в порядку, встановленому ЦК України.
49. Строк дії земельного сервітуту визначається у договорі про встановлення земельного сервітуту. У договорі про встановлення земельного сервітуту для розміщення об`єктів енергетики та передачі електричної енергії зазначаються: зміст земельного сервітуту, кадастровий номер земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут (за наявності), площа земельної ділянки, на яку поширюється дія земельного сервітуту, дані про земельну ділянку, на якій встановлюється земельний сервітут (ч.ч. 7, 8 ст. 16 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»).
50. У разі якщо встановлення земельного сервітуту призводить до неможливості використання земельної ділянки (її частини), власник чи користувач земельної ділянки має право вимагати вилучення (викупу) земельної ділянки (її частини) для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а орендар такої ділянки має право вимагати розірвання договору оренди земельної ділянки (ч. 12 ст. 16 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»).
51. Отже, зазначена норма передбачає підстави виникнення земельних сервітутів для розміщення та обслуговування об`єктів енергетики; види сервітутів (постійний, строковий); його зміст, який має відповідати Типовій формі договору про встановлення земельного сервітуту; наслідки недосягнення згоди та неможливості використання земельної ділянки за цільовим призначенням.
52. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
53. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
54. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
55. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
56. У ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
57. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
58. Однією з основних ознак сервітуту, який підлягає встановленню за рішенням суду, є неможливість задоволення інтересів у будь-який інший спосіб у ситуації, коли власник і потенційний сервітуарій не можуть досягнути згоди щодо встановлення сервітуту або способу його здійснення, плати тощо. Умовою встановлення сервітуту у такий спосіб є те, що позивач має довести у суді, що нормальне функціонування його господарства чи задоволення його інтересів при використанні свого майна неможливе без встановлення сервітуту. Правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.05.2019 року по справі № 348/1992/16-ц, провадження № 61-45579св18 (ЄДРСРУ № 81952852).
59. Отже, позивач просить встановити за ним право на безоплатний постійний сервітут, на частину земельної ділянки площею 0,1511 гектарів, з загальної площі земельної ділянки 2,8433 гектарів, кадастровий номер 5121010100:01:003:0181. Зі схематичного плану (а.с. 38) вбачається, що вказаним сервітутом позивач має намір задовольнити свої потреби, а саме для проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва та експлуатації ПЛ.
60. Але, суд звертає увагу на те, що власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення земельних сервітутів, перелік окремих видів яких наведено у ст. 99 ЗК України, зокрема, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Ні з матеріалів справи, ні з доводів позивача не вбачається на земельній ділянці, щодо якої останній просить встановити право сервітуту, наявність шляху, дороги, проїзду. Отже встановлення права на безоплатний постійний земельний сервітут на частину земельної ділянки площею 0,1511 гектарів суперечитиме чинному законодавству, а також інтересам власниці земельної ділянки та орендаря.
61. Окрім того з вказаного схематичного зображення, судом встановлено, що суміжною земельною ділянкою до земельної ділянки відповідачки є земельна ділянка з кадастровим номером 5121083900:01:001:0109, на частину якої – 0,0357 гектарів (а.с. 26) у позивача вже наявне право користування, а саме строковий земельний сервітут, строк якого не закінчився та діє до 28.11.2032 року. Суд наголошує, що однією з основних ознак сервітуту, який підлягає встановленню за рішенням суду, є неможливість задоволення інтересів у будь-який інший спосіб.
62. Таким чином, Суд погоджується з доводами представника відповідача, а саме в тому, що позивач не позбавлений можливості задовольнити свої потреби з встановлення будівельних риштувань та складання будівельних матеріалів з метою будівель та споруд, за рахунок частини земельної ділянки площею 0,0357 гектарів з загальної площі земельної ділянки 10,49 гектарів з кадастровим номером 5121083900:01:001:0109, яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та на яку вже встановлене право користування (сервітут) за позивачем.
63. Підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої заінтересованої особи, у тому числі й у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2024 року у справі № 910/6925/22.
64. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
65. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
66. Верховний Суд неодноразово наголошував, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 року у справі № 910/4994/18, постанови Верховного Суду від 10.07.2024 року у справі № 914/1574/23, від 02.07.2024 року у справі № 910/12295/23, від 14.05.2024 року у справі № 910/4437/23).
67. Отже, позивач не довів підстав позову про встановлення земельного сервітуту відповідно до вимог ст.ст. 99, 100 ЗК України та ст. 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів». Будь – яких заяв та клопотань від сторони позивача про витребування доказів, проведення експертизи тощо, до суду не надходило.
68. Таким чином, суд дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
69. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при поданні позову відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 11, 15-16, 401-404 Цивільного кодексу України, ст.ст. 98-100 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 131, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

У Х В А Л И В:
1. У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до  ОСОБА_1 , Приватного сільськогосподарського підприємства «АГРОПРОМІНЬ-В», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне підприємство «Проектний інститут «Укрспецзем», про встановлення права земельного сервітуту – відмовити.
2. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
3. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.
4. Повний текст рішення складено 16.02.2026 року.

Суддя О.П. Портна