ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

27 березня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 741/1518/15
Головуючий у першій інстанції – Олійник В. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/712/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шитченко Н.В.,
суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
із секретарем: Зіньковець О.О.,
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «Оксі Банк», Акціонерне товариство «Цикл Фінанс»,
розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в якому просили визнати припиненою з 1 червня 2009 року поруку за договором поруки від 8 серпня 2008 року № 0071/08, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 ; визнати припиненою з 1 червня 2009 року поруку за договором поруки від 8 серпня 2008 року № 0072/08, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 .
Обгрунтовуючи позовні вимоги, указували, що 08 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 014/0953/82/72019, відповідно до якого банк надав кредит у сумі 26 000 доларів США. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено договори поруки № 0071/08, № 0072/08 відповідно. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 01 червня 2009 року підписали додаткову угоду № 5 до кредитного договору № 014/0953/82/72019 від 08 серпня 2008 року, за умовами якої відбулася зміна строку погашення позичальником заборгованості. 16 червня 2015 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» скерував ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги про виконання грошових зобов`язань за укладеними договорами поруки № 0071/08, № 0072/08.
Позивачі зазначали, що укладання додаткової угоди № 5 від 01 червня 2009 року призвело до збільшення суми фактичної заборгованості на суму заборгованості за відсотками, що відобразилося у зростанні суми щомісячних ануїтетних платежів з 409,1 до 450,37 доларів США, зміни строку погашення заборгованості із липня 2018 року на серпень 2018 року. Зазначене свідчить про те, що ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» без згоди поручителів змінило умови основного зобов`язання, які надалі призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителів, а отже порука є припиненою. Водночас ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» про збільшення обсягу зобов`язань позивачів не повідомляв. Згоду на зміну умов кредитного договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у письмовій формі не надавали.
На підставі викладеного позивачі просили визнати припиненою з 01 червня 2009 року їх поруку за договорами поруки від 08 серпня 2008 року № 0071/08, № 0072/08, укладеними з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на неповно встановлені обставини справи та недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що є хибними висновки суду про неправильно обраний ними спосіб захисту порушеного права через те, що позивачі не являються сторонами у справі № 741/1233/15 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначене підтверджується наявними у матеріалах справи № 741/1233/15 скерованими до Носівського районного суду Чернігівської області заявами представника позивача від 24 листопада 2025 року про залишення позовних вимог банку в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без розгляду, а також про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 24 листопада 2015 року районний суд в судовому засіданні на місці ухвалив залишити без розгляду позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та продовжив розгляд справи відносно стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , про що зазначено у журналі судового засідання.
Скаржники наголошують на тому, що районний суд помилково послався на висновки, викладені у постанові ВП ВС у справі № 522/1528/15-ц, оскільки обставини зазначеної справи істотно різняться з обставинами цієї справи, у якій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ініціювали окремий спір, що жодним чином не стосується справи № 741/1233/15 про стягнення кредитної заборгованості. Указують, що їх позов мав бути вирішений по суті, а не відмовлено з формальної підстави через обрання неналежного (неефективного) способу захисту прав.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають про те, що договори поруки від 08 серпня 2008 року № 0071/08, № 0072/08 припинилися 01 червня 2009 року на підставі додаткової угоди № 5, тому вважають, що до правовідносин за цими договорами не підлягають застосуванню положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII від 03 липня 2018 року, який введено в дію 04 лютого 2019 року, та яким ч. 1 ст. 559 ЦК України викладено у новій редакції, оскільки визначальним є дати укладення правочинів з поруки – 08 серпня 2008 року і фактичного її припинення – 01 червня 2009 року, що узгоджується з правовим висновком ВС від 26 квітня 2022 року у справі № 756/2784/15.
Відзиви на апеляційну скаргу від АТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_3 , АТ «Оксі Банк», АТ «Цикл Фінанс» у встановлений судом строк не надходили.
17 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» представник позивачів – адвокат Котов С.О. скерував до апеляційного суду клопотання про повернення без розгляду письмових пояснень ТОВ «Цикл Фінанс», зазначивши, що зміст пояснень третьої особи фактично являється відзивом на апеляційну скаргу, який подано з пропуском установленого судом строку. Зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки письмові пояснення ТОВ «Цикл Фінанс» подано в межах реалізації прав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України.
У письмових поясненнях представник ТОВ «Цикл Фінанс» – адвокат Кеня Д.В. посилається на те, що у провадженні Носівського районного суду Чернігівської області перебуває справа № 741/1233/15, в якій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є відповідачами за позовом про стягнення кредитної заборгованості, де вирішується питання про сам факт існування заборгованості та підстави її виникнення, тому їх позов про припинення поруки є передчасним.
Товариство вважає, що підстави для визнання поруки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припиненою відсутні, оскільки позивачі не несуть відповідальності за збільшену частину зобов`язання, проте залишаються відповідальними за кредитним договором № 014/0953/82/72019 від 08 серпня 2008 року в межах початково забезпеченої суми.
Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами обрано неефективний спосіб захисту, які вони вважають порушеними, що є самостійною підставою для відмови у позові. Районний суд указав на те, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись із позовом про припинення поруки 16 листопада 2015 року, тобто після звернення 02 вересня 2015 року банку до них та ОСОБА_3 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, як поручителів, отже наявність у поручителів відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування банком боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення заборгованості.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», як кредитором, та ОСОБА_3 , як позичальником, укладено кредитний договір № 014/0953/82/72019, за умовами якого банк надав 26 000 доларів США на споживчі цілі на 10 років (120 місяців), виконання зобов`язання забезпечено іпотекою, дата надання кредиту – 21 серпня 2008 року, дата остаточного погашення – 21 серпня 2018 року, процентна ставка становить 14,35%, комісія - 2519,46 грн, щомісячний ануїтетний платіж - 409,18 доларів США (т. 2 а.с. 121-125). 
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено тотожні за змістом договори поруки № 0071/08, № 0072/08 відповідно, за умовами яких поручителі на добровільних засадах беруть на себе зобов`язання перед банком відповідати по борговим зобов`язанням боржника – ОСОБА_3 , які виникають з умов кредитного договору № 014/0953/82/72019 від 08 серпня 2008 року, а саме: повернути кредит в розмірі 26 000 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору у повному обсязі (т. 2 а.с. 127-128, 129-130).
Пунктами 1.3., 4.2. договорів поруки визначено, що зобов`язання поручителя перед банком є безумовними і для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та кредитним договором – не потребують. Строк та умови виконання цього договору можуть бути переглянуті сторонами лише з їх письмової згоди (п. 4.2. договору поруки). 
01 червня 2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 5 до кредитного договору № 014/0953/82/72019 від 08 серпня 2008 року, в якій визначили, що з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони досягли згоди змінити умови погашення кредиту (т. 2 а.с. 131). 
За умовами п. 1 додаткової угоди № 5 від 01 червня 2009 року, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав у такому порядку: 
1.1. станом на дату укладення цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 25 173,49 доларів США, заборгованість по процентах – 652,16 доларів США; 
1.2. станом на дату укладення цієї додаткової угоди заборгованість з погашення процентів 652,16 доларів США;
1.3. на підставі цієї додаткової угоди з 01 червня 2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за відсотками, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості, таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику; 
1.4. позичальник зобов`язується здійснювати погашення заборгованості відповідно до графіку, що є додатком до цієї додаткової угоди.
Пунктом 2 додаткової угоди передбачено, що тимчасово на період з 01 червня 2009 року до 01 червня 2010 року (надалі кредитні канікули) сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного у графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до цієї додаткової угоди, у такому порядку:
2.1. протягом строку кредитних канікул сукупна заборгованість позичальника по сплаті процентів за кредитом відповідно до умов кредитного договору становить 3 718,57 доларів США
2.1.1. протягом кредитних канікул позичальник зобов`язується сплачувати 290 доларів США сукупної заборгованості за процентами шляхом здійснення щомісячних платежів.
2.1.2 різниця між сукупною заборгованістю за процентами і пільговою заборгованістю за процентами є залишковою заборгованістю за процентами, що становить 238,31 доларів США, та складається із щомісячної залишкової заборгованості за процентами. На підставі цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту щомісячно збільшується на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів (додаток до цієї додаткової угоди). В зв`язку з цим відбувається зміна строку погашення позичальником цієї заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Позичальник зобов`язується здійснити погашення залишкової заборгованості за процентами у майбутньому відповідно до Графіка погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором.
16 червня 2015 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» скерувало ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги про виконання грошових зобов`язань за договорами поруки № 0071/08, № 0072/08 відповідно. Повідомлено, що позичальник ОСОБА_3 припинила належним чином виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого прострочена заборгованість станом на 26 травня 2015 року становить 15 357,80 доларів США простроченого кредиту, 912,05 доларів США процентів, розрахована пеня, сума якої буде повідомлена у відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль», де буде сплачуватись заборгованість (т. 2 а.с. 133, 134).
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2023 року у справі № 741/1070/16-ц, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору від 08 серпня 2008 року за №014/0953/82/72019 (т. 2 а.с. 21-28). 
19 грудня 2023 року між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-65, за умовами якого АТ «Оксі Банк» набуло право вимоги із урахуванням реєстру боржників від 21 грудня 2023 року і за кредитним договором № 014/0953/82/72019 від 08 серпня 2008 року, позичальником по якому є ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 161-165, 176-178).
19 грудня 2023 року за договором відступлення права вимоги № 114/2-65-1 АТ «Оксі Банк» передало ТОВ «Цикл Фінанс» право вимоги із урахуванням попереднього реєстру боржників, як додатку до договору відступлення права вимоги, і по кредитному договору №014/0953/82/72019 від 08 серпня 2008 року, позичальником по якому є ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (ч. 1 ст. 546 ЦК України).
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).
Підстави припинення поруки визначені статтею 559 ЦК України. За змістом ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, за якого в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і відповідний йому юридичний обов`язок перестають існувати.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зазначила, що коли суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, відтак останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.
Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з указаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.
Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.
Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.
У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.
Також, Велика Палата Верховного Суду зазначила у постанові від 22 вересня 2022 року у справі 462/5368/16, що після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів поручитель не може окремо ініціювати вирішення спору про визнання відсутності у кредитора права вимоги (про визнання поруки припиненою). Такий окремий позов не є належним способом захисту, а тому його не можна задовольнити. Наявність у поручителя відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування банком боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення коштів. Оскільки банк ініціював вирішення такого спору, поручитель може ефективно захистити своє право саме у тій справі, заперечуючи проти позову кредитора, наприклад, через те, що порука припинилася. (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц).
За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, 03 вересня 2015 року Носівський районний суд Чернігівської області відкрив провадження у справі № 741/1233/15 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
03 червня 2025 року ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області у справі № 741/1233/15 закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до судового розгляду по суті.
06 жовтня 2025 року ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області у справі № 741/1233/15 залучено ТОВ «Цикл Фінанс», як правонаступника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (АТ «Райффайзен Банк»). 
Наразі справа № 741/1223/15 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором перебуває на розгляді Носівського районного суду, рішення по суті спору не прийнято.
Установивши, що поручителі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись із позовом про припинення поруки у листопаді 2015 року, тобто після відкриття у вересні 2015 року провадження у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів та боржника, за яким остаточне рішення не прийнято, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цих заявлених вимог через обрання неефективного способу захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що після звернення кредитора з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором поручителі не можуть заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку поручителів. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки поручителі мають себе захищати у судовому процесі про стягнення з них коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.
Суд першої інстанції вірно установив, що банком ініційовано вирішення спору про стягнення заборгованості, поручителі можуть ефективно захистити своє право саме у справі №741/1233/15, яка перебуває на розгляді Носівського районного суду. Для цього непотрібно заявляти зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора (про визнання поруки припиненою). За наявності доводів про припинення поруки суд має їх оцінити саме у справі № 741/1233/15, вирішуючи за вимогою банку питання про стягнення заборгованості із поручителів. 
Посилання скаржників на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не являються сторонами у справі № 741/1233/15 про стягнення заборгованості за кредитним договором, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються інформацією, наявною у Єдиному державному реєстрі судових рішень. 
Позивачами на підтвердження таких доводів надано незавірені належним чином фотокопії заяви про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , датовані 24 листопада 2015 року, за підписом ОСОБА_4 (т. 3 а.с. 8) та фотокопії протоколу судового засідання Носівського районного суду Чернігівської області від цього ж числа (т. 3 а.с. 9-10), яким засвідчено, що суд на місці без постановлення окремого документа ухвалив залишити без розгляду позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і продовжити розгляд справи відносно стягнення заборгованості з ОСОБА_3 . 
За даними Єдиного державного реєстру судових рішень серед процесуальних рішень, постановлених Носівським районним судом Чернігівської області у справі № 741/1233/15 про стягнення кредитної заборгованості за весь період її розгляду, ухвала суду від 14 листопада 2015 року (або від іншого числа) про залишення без розгляду позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відсутня.
Відповідно до ч. 2 ст. 298 ЦПК України (всі статті указані в редакції станом на 24 листопада 2015 року) питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
Частинами 4, 5 ст. 209 ЦПК України визначено, що ухвали суду, які оформлюються окремим процесуальним документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати. Ухвали суду, постановлені окремим процесуальним документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до журналу судового засідання.
У статті 210 ЦПК України указано вимоги до змісту ухвали суду, яка постановляється окремим документом. В ній зазначено, що ухвала має містити, в тому числі резолютивну частину із зазначенням: висновку суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 293 ЦПК України до ухвал, на які може бути подано окремо від судового рішення апеляційну скаргу, належить ухвала про залишення позову без розгляду.
Аналіз зазначених положень ЦПК України свідчить про те, що ухвала про залишення позову без розгляду повністю або в частині вимог мала постановлюватись судом у нарадчій кімнаті окремим процесуальним документом, підписуватись суддею та приєднуватись до матеріалів справи. Тобто клопотання ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у справі № 741/1233/15 навіть у разі його наявності у належний процесуальний спосіб Носівським районним судом не вирішено, процесуальний документ, який засвідчує припинення розгляду позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відсутній. Саме тому, суддя, який 03 листопада 2023 року ухвалою прийняв зазначену справу до свого провадження, поновив розгляд справи за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та продовжив її розгляд у такому ж складі сторін.
Отже, апеляційний суд відхиляє доводи скаржників про те, що районний суд помилково послався на постанову ВП ВС у справі № 522/1528/15-ц, обставини якої істотно відрізняються від обставин цієї справи, оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ініціювали необхідність окремого спору, що жодним чином не стосується справи № 741/1233/15 про стягнення кредитної заборгованості.
Таким чином, правова оцінка доводів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про припинення поруки має надаватись судом лише в межах вирішення справи № 741/1233/15 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка наразі перебуває на розгляді Носівського районного суду Чернігівської області.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позову через неефективний спосіб захисту, доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують і підстави для скасування рішення суду відсутні.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 грудня 2025 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 березня 2026 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова