Справа № 127/32465/25 
Провадження № 33/801/176/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач: Береговий О. Ю.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю., розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2026 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №479988 від 11 жовтня 2025 року ОСОБА_1 цього ж дня о 05:08 год. в м. Вінниця по вул. Пирогова,155, керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest 0057, результат позитивний 0,21 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.
Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржувану постанову винесеною за неповного встановлення обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження у справі – закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи доводи скарги, ОСОБА_1 вказує, що технічна похибка приладу, погоджена у сертифікаті алкотестера, у поєднанні з відсутністю точних даних про умови проведення огляду ставить під сумнів достовірність результату у 0,21‰. 
Крім того, ОСОБА_1 посилається на порушення поліцейськими порядку виявлення адміністративного правопорушення та відповідно складання протоколу про таке, а саме йому не було роз`яснено про можливість пройти огляд у закладі охорони здоров`я та не з`ясовано чи погоджується він із результатом пройденого огляду на стан сп`яніння. Натомість працівники поліції відразу після складання протоколу про адміністративне правопорушення доставили ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії для проходження медичного огляду, після чого він був мобілізований до лав Збройних сил України, що на думку скаржника позбавило його можливості пройти огляд на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №479988 від 11 жовтня 2025 року, слідує, що ОСОБА_1 цього ж дня о 05:08 год. в м. Вінниця по вул. Пирогова,155, керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотестера 0057. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.
До протоколу долучені акт огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів з якого убачається, що огляд проведений у зв`язку із виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, за допомогою алкотестера «ALCOTEST 7510» №0057, результат тесту визначений у – 0,21‰.
Відповідний чек драгера із зафіксованим результатом тесту також долучений до протоколу. 
До матеріалів справи також додані відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських, якими зафіксована хронологія подій 11 жовтня 2025 року. 
Визнаючи  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення цілком доведена матеріалами справи, а саме наявними у ній вищезазначеними доказами.
Однак з таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується з огляду на наступне.
Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
За змістом підпунктів 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до розділу І пункту 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що як убачається із доданих до справи відеозаписів із бодікамер поліцейських останніми не було з`ясовано чи погоджується  ОСОБА_1 із результатами проведеного на місці огляду на стан сп`яніння та не запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Також, у матеріалах справи відсутнє складене працівниками поліції направлення ОСОБА_1  до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Зазначене свідчить про порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та ст. 266 КУпАП.
Обґрунтовуючи доводи скарги,  ОСОБА_1 вказує про неврахування судом допустимої похибки газоаналізатора, яка відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки становить ± 0,02‰.
Відповідно до пункту 7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. 
Як убачається із матеріалів справи, огляд  ОСОБА_1 проводився за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510 OIML», номер приладу №ARND-0057.
Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 15 листопада 2025 року № П51QM196910324 визначена межа допустимої абсолютної похибки (в інтервалі діапазону вимірювання від 0‰ до 0,8‰) - ± 0,06‰, відносної (в діапазоні вимірювання від 0,8‰ до 4,0‰) - ± 7,5%. 
Таким чином, з урахуванням похибки, за показника 0,21‰ реальний рівень алкоголю в крові може бути в діапазоні від 0,15‰ до 0,27‰. 
Відтак результат огляду  ОСОБА_1  за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510 OIML», що застосовувався для тестування, свідчить про виявлення вмісту алкоголю в межах похибки, заявленої виробником алкотестера, а тому немає підстав вважати, що  ОСОБА_1  перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Однак суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, відповідно дійшов помилкового висновку про перебування  ОСОБА_1  у стані алкогольного сп`яніння. 
Зважаючи на зазначене, ураховуючи допустиму похибку приладу «Drager Alcotest 7510 OIML», апеляційний суд дійшов висновку, що результат огляду  ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння, здійснений за допомогою вказаного вище спеціального технічного засобу, не дає достатніх підстав для беззаперечного висновку про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, що у свою чергу, виключає в діях  ОСОБА_1  склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини, докази у справі, апеляційний суд враховує те, що проведення дослідження за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510 OIML», який виходячи із технічних характеристик даного спеціального технічного засобу передбачає допустиму похибку, а також те, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності. При цьому апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції, про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.
Відповідно до п. 1 ст. 247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, є законні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 251, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до відповідальності  ОСОБА_1  задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду О. Ю. Береговий