ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року	Львів	Справа № 300/1424/25 пров. № А/857/32884/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Качмара В.Я., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року (головуюча суддя: Главач І.А., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-
встановив:
ОСОБА_1 , 03.03.2025 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 24.02.2025 за № 092650002974 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період з 23.04.1988 по 27.11.2020 в Колоколинській сільській раді на посаді секретаря сільської ради та призначити пенсію за віком, відповідно до пункту 12 розділу ХІ Закону № 889-VIII та статті 37 Закону № 3723-ХІІ, здійснивши нарахування і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначених у довідках за № 02-28/443, № 02-28/444, виданих 10.02.2025 Рогатинською міською радою Івано-Франківської області з 15.05.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії, відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», мала необхідний обсяг страхового стажу, стажу державної служби та віку, оскільки безперервно, протягом більше ніж 20 років працювала на посаді державної служби. Вимога щодо врахування наданих нею довідок для обчислення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» вмотивована тим, що після призначення позивачці такої пенсії, розрахунок її розміру має бути здійснено відповідно до таких довідок.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 092650002974 від 24.02.2025 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 23.04.1998 по 01.05.2016 на посаді секретаря Колоколинської сільської ради відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14.10.1978, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 15.02.2025 та прийняти рішення переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та здійснити нарахування та виплату такої пенсії з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що посада, на якій перебувала позивачка не належить до переліку посад, перебування на якій дає право на призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» та інших підзаконних нормативно-правових актів. У зв`язку з цим, стверджує, що у позивачки відсутнє право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційні скарги подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 15.02.2025 про перехід з пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».
За принципом екстериторіальності органом, уповноваженим розглянути заяву позивачки та вирішити порушене в ній питання визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області № 092650002974 від 24.02.2025 позивачці відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідної тривалості стажу державної служби. До страхового стажу не зараховано період роботи на посаді секретаря Колоколинської сільської ради з 23.04.1998 по 27.11.2020 р. відповідно до даних трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14.10.1978, оскільки з 04.07.2001 посади органів місцевого самоврядування не відносяться до категорій посад державних службовців, тому відсутні підстави для зарахування стажу роботи позивачки на посаді секретаря сільської ради до стажу державної служби (а.с. 9).
Вважаючи вказану відмову протиправною, з метою зобов`язання зарахування даного періоду роботи до стажу державної служби та призначення відповідної пенсії, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 01.05.2016, стаж перебування позивачки на посаді державної служби становить більше ніж 10 років. У зв`язку з цим, позивачкою виконано всі необхідні умови для призначення їй пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому доводи пенсійного органу в цій частині суд відхилив, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам законодавства.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, позивачкою не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 (далі Закон № 889-VIII).
Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Положеннями пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 04.04.2018 № 822/254/18, від 15.12.2020 у справі № 560/2398/19, від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і нормами Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для відмови у призначенні пенсії державного службовця позивачці, згідно оскаржуваного рішенням було те, що у неї відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889. Оскільки час роботи в органах місцевого самоврядування, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише до 04.07.2001, тобто на дату набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». 
Однак, такі висновки Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на таке.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до записів № 19-33 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 14.10.1978, позивачка працювала на посаді секретаря Колоколинської сільської ради у період з 23.04.1998 по 27.11.2020. 
Тобто, позивачка безперервно працювала на посаді секретаря Колоколинської сільської ради у період з 23.04.1998 по 27.11.2020.
Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону№ 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством
Для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ стаж державної служби обраховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» (діяв до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889)
Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Згідно із пунктом 4 цього Порядку, до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зараховується до стажу державної служби.
Аналогічні висновки щодо застосування наведених правових норм викладено у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року справа № 825/1453/18, від 11 квітня 2023 року справа № 1.380.2019.003855, від 09 травня 2023 року справа № 560/928/20.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки періоди роботи позивачки в органах місцевого самоврядування зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії за віком, згідно із пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а тому оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.02.2025 за № 092650002974 підлягає скасуванню.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачкою виконано всі необхідні умови для призначення їй пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 23.04.1998 по 01.05.2016 на посаді секретаря Колоколинської сільської ради відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14.10.1978, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 15.02.2025 та прийняти рішення переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та здійснити нарахування та виплату такої пенсії з урахуванням виплачених сум.
Таким чином, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не спростовують правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі № 300/1424/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	В. Я. Качмар