Номер провадження: 33/813/587/26
Номер справи місцевого суду: 946/2857/25 
Головуючий у першій інстанції Адамов А. С. 
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,
при секретарі Узун Н.Д.,
за участю: представника ОСОБА_1 - Дрангоя Д.О.,
переглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Дрангой Денис Олегович на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2026 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №301266 від 15.04.2025, ОСОБА_1 15 квітня 2025 року о 11:00 год, в с. Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області по вул. Українська, №51, керував транспортним засобом - електроскутером Forte перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 ARRK-0026, тест №607 від 15.04.2025, за результатами якого у ОСОБА_1 виявлено 1.27 ‰ проміле алкоголю. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортних засобів строком на один рік. Також з ОСОБА_1 на користь держави стягнено судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Дрангой Д.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2026 року та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з підстав наведених в апеляційній скарзі.
Заслухавши представника ОСОБА_1 - Дрангоя Д.О, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно пункту 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання п. 2.9 а ПДР України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме: 
1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №4301266 від 15.04.2025, який в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому є належним та допустимим доказом, й приймається судом до уваги, окрім того підписаний ОСОБА_1 (а.с. 1);
2)висновком приладу Alcotest Drager 7510 ARRK-0026, тест №607 від 15.04.2025, яким встановлено 1,27 проміле алкоголю в організмі ОСОБА_1 (а.с. 2);
3)актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого в ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння у зв`язку ДТП, огляд проводився за допомогою приладу Drager Alkotest 7510, результат 1,27 проміле (а.с. 3);
4)відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, який відображає із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 його поведінку та те, що співробітники поліції діяли у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів адміністративного правопорушення (диск а.с. 8).
Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що він 15 квітня 2025 року о 11:00 год, в с. Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області по вул. Українська, №51, керував транспортним засобом - електроскутером Forte перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком приладу Alcotest Drager 7510, результат 1,27 проміле, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.
Апеляційним судом не приймаються твердження апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом - електроскутером Forte, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції в письмових поясненнях ОСОБА_1 та його представник визнає факт керування електроскутером та потрапляння у ДТП. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на лінію 102 поступило 15.04.2025 повідомлення про ДТП за участю, у тому числі електроскутера під керуванням ОСОБА_1 .. Повідомлення здійснено іншим учасником ДТП - ОСОБА_2 .. Цей факт не заперечується ОСОБА_1 і на відеозаписі з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції. 
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 також підтверджується в постанові від 30.06.2025 про закриття кримінального провадження №12025162150000577 від 15.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, де встановлено, що ОСОБА_1 керував електроскутером Forte, та вчинив ДТП через порушення ПДР. Про вказаний факт також складено протокол серії ЕПР1 №435667 від 27.08.2025, який розглянуто Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області та постановою суду від 09.09.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу.
Таким чином, не зважаючи на те, що відеозаписом з нагрудних відеокамер працівників поліції не зафіксовано безпосередньо факт керування ОСОБА_1 електроскутером, оскільки поліцейський прибув до медичного закладу вже після госпіталізації ОСОБА_1 з місця ДТП, даний факт доведений іншими належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи.
Щодо тверджень апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою приладу Alcotest Drager 7510 більше ніж через три години після ДТП, не перебуваючи під наглядом працівників поліції. При цьому, останній визнає факт вживання алкогольних напоїв вже після ДТП, що утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, значить кваліфікації зроблена після не вірно, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до відповідальності на підставі даного протоколу.
Так, проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок).
Згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 
При цьому як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 4 ст. 266 КУпАП виставляється вимога щодо проведення огляду не пізніше, ніж 2 години з моменту встановлення підстав для його здійснення, а не з моменту вчинення ДТП. Крім того, між моментом ДТП та виявлення цього факту працівниками поліції, встановленням переліку учасників ДТП та їх місцезнаходження може пройти час, особливо враховуючи факт доставляння притягуваного до лікарні ще до прибуття на місце пригоди працівників поліції, як зазначає сам представник в письмових поясненнях від 02.02.2026. Так, ОСОБА_1 потрапив у ДТП та був госпіталізований до лікарні, а працівник поліції до медичного закладу прибув о 14:00 год. Вказане обґрунтовано ускладнюванням проведення огляду через травмування ОСОБА_1 .. При цьому, вимога щодо проведення огляду протягом 2 годин є вказівкою для особи, що проводить огляд для забезпечення актуальності даних огляду, однак встановлення показника стану алкогольного сп`яніння навіть після спливу 2-х годин не свідчить про недійсність цих результатів та про незнаходження особи у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння ДТП. А навпаки виявлення показника 1.27% через 3 години свідчить про наявність більшого вмісту алкоголю в крові станом на момент ДТП.
Не приймаються до уваги також твердження про те, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напоїв вже після ДТП, оскільки на підтвердження зазначеного не надано жодного доказу, більш того встановлено, що ОСОБА_1 пояснював поліцейському, що «випив у день ДТП одну пляшку пива і все, що не могло викликати показник алкоголю в організмі на рівні 1,27% проміле». Таким чином, оскільки така версія заявлена лише суду, тому дане твердження оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 стверджує, що останній не висловлював не згоду з результатами приладу Alcotest Drager 7510, а поліцейський всупереч вимогам закону не роз`яснив його право на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Однак апеляційний суд не приймає до уваги дані доводи апеляційної скарги, оскільки вони ґрунтуються на не вірному тлумаченні норм чинного законодавства.
Пунктом 7 розділу І Інструкції, п. 6 Порядку та ч. 3 ст. 266 КУпАП встановлено, що в разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Як було встановлено із наявного в матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`янінням, з використанням спеціального технічного засобу Drager Alkotest 7510, результат якого показав 1,27 проміле алкоголю, зазначених результатів останній не заперечував. 
Відповідно до діючого закону водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу або не погоджується з отриманим результатом. Лише у тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду проведеного за допомогою спеціального приладу, то огляд на стан сп`яніння може бути проведений у закладі охорони здоров`я.
Згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Окрім того, як встановлено із відеозапису, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 право пройти огляд в медичному закладі.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним вимог п. 2.9 а ПДР України.
Такий висновок суду першої інстанції відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, були предметом розгляду та яким судом надана належна оцінка, з якою в повній мірі погоджується апеляційний суд.
Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху (водіїв, пішоходів, велосипедистів, власності третіх осіб) і може призвести до тяжких непоправних наслідків.
ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановленими нормами чинного законодавства.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Дрангой Денис Олегович залишити без задоволення.
Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький