Справа № 132/2801/25
Провадження № 22-ц/801/751/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року	Справа № 132/2801/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Міхасішина І. В., Стадника І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2026 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Рішення ухвалила суддя Борисюк І. Е.
Рішення ухвалено без повідомлення (виклику) сторін у м. Вінниця 
Повний текст рішення виготовлено 12 січня 2026 року,

Встановив:
У серпні 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги наступним.
03 вересня 2021 року і 05 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договори № 5082707 і № 100620728, у відповідності до яких відповідачу наданий кредит. 
15 грудня 2021 року і 17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договори факторингу № 15/12-2021-22 і № 17/12-2021-62, у відповідності до яких ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Вердикт Капітал» належні йому права вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договорами № 5082707 від 03 вересня 2021 року і № 100620728 від 05 вересня 2021 року.
ТОВ «Вердикт Капітал» передало (відступило) ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року належні йому права вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договорами № 5082707 від 03 вересня 2021 року і № 100620728 від 05 вересня 2021 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість:
- за договором № 5082707 від 03 вересня 2021 року в сумі 62 595,00 грн., з яких: 7800,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 54 015,00 грн. –заборгованість за процентами; 780,00 грн. – заборгованість за комісіями;
- за договором № 100620728 від 05 вересня 2021 року в сумі 79 000,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 68 000,00 грн. – заборгованість за процентами; 1000,00 грн. – заборгованість за комісіями.
У зв`язку з чим позивач звернувся до суду вимогами про стягнення на його користь з відповідача заборгованості за договорами № 5082707 від 03 вересня 2021 року і № 100620728 від 05 вересня 2021 року в сумі 141 595,00 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість:
- за договором про споживчий кредит № 5082707 від 03 вересня 2021 року в сумі 34 905,00 грн., з яких: 7800,00 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 26 325,00 грн. – заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами за період з 03 вересня 2021 року до 02 грудня 2021 року; 780,00 грн. – заборгованість по комісії за надання кредиту;
- за договором про споживчий кредит № 100620728 від 05 вересня 2021 року в сумі 44 500,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 33 500,00 грн. – заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами за період з 05 вересня 2021 року до 02 грудня 2021 року; 1000,00 грн. – заборгованість по комісії за надання кредиту, що разом становить 79 405,00 грн.
У задоволені решти позовних вимог – відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 1358,65 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.
Решту судових витрат залишено за ТОВ «Коллект Центр».
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , пославшись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме:
- за договором № 5082707 від 03 вересня 2021 року: 7800,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 2925,00 грн. – заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами; 
- за договором № 100620728 від 05 вересня 2021 року: 10 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 3500,00 грн. – заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами, а в решті позову – відмовити.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, що забезпечує єдність судової практики та є обов`язковим для судів першої та апеляційної інстанцій.
Так не враховано висновки Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, де вказано на те, що саме за благо, яким є надання кредиту позичальнику, позичальник має можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу, за що позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Позичальник не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатися легітимними. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про сплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Суд першої інстанції, посилався на той факт, що встановлено продовження строку кредитування за договорами про споживчий кредит на підставі п. 2.3.1.2 цього договору. Порядок нарахування процентів за користування кредитом, розмір яких узгоджено в п. 1.5.2. і п. 1.6 кредитних договорів, визначено п. 2.2 і п. 2.3. цих договорів, Суд залишив поза увагою положення частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якою установлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Так, несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язання за договором.
Умови договорів, на які послався суд першої інстанції, є несправедливими в силу Закону України «Про захист прав споживачів» та не повинні братися до уваги судом, а права позивача захищені відповідно до положень статті 625 ЦК України.
Крім того, він не продовжував строку кредитування чи пролонгації договорів. Строк кредитування становив 30 днів та 28 днів і закінчився відповідно – 03 жовтня 2021 року та 03 жовтня 2021 року, відповідно, а сума нарахованих відсотків за період після 03 жовтня 2021 року, як відсотків за кредитом – нарахована поза межами строку кредитування та не підлягає задоволенню, так як суперечить вимогам закону.
Тому суд першої інстанції помилково задовольнив вимоги позивача.
Позивач ТОВ «Коллект Центр» у встановлений судом строк надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що апеляційна скарга є безпідставною і такою, що не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів не вбачає необхідності у задоволенні поданого 11 березня 2026 року представником позивача ТОВ «Коллект Центр» - адвокатом Ткаченко М. М. клопотання про проведення розгляду справи в загальному позовному провадженні із викликом сторін, враховуючи конкретні обставини справи, доводи сторін спору: позивача – ТОВ «Коллект Центр» та відповідача – ОСОБА_1 , наданих ними у суді першої інстанції – у позові, у відзиві на позов, у відповіді на відзив, а також в апеляційній скарзі, поданій відповідачем та у відзиві на апеляційну скаргу, поданому позивачем, підтверджені наданими сторонами доказами, наявними в матеріалах справи; клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, яке було задоволено ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2025 року та якою вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.
Судом встановлено, що 03 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Мілоан» із анкетою-заявою на кредит № 5082707 (а. с. 123).
Того ж дня – 03 вересня 2021 року, між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 5082707, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит в сумі 7800, 00 грн. на споживчі потреби строком на 30 днів з 03 вересня 2021 року до 03 жовтня 2021 року. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін: 03 жовтня 2021 року, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а. с. 51-55).
У додатку № 1 до договору сторони погодили графік платежів, додатком № 2 до договору є Паспорт споживчого кредиту (а. с. 76 , 87).
Також 05 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Мілоан» із анкетою-заявою на кредит № 100620728 (а. с. 44).
Того ж дня – 05 вересня 2021 року, між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 100620728, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит в сумі 10 000, 00 грн. на споживчі потреби строком на 28 днів: з 05 вересня 2021 року до 03 жовтня 2021 року. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін: 03 жовтня 2021 року, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а. с. 37-41).
У додатку № 1 до цього договору сторони погодили графік платежів, додатком № 2 до договору є Паспорт споживчого кредиту (а. с. 42, 43).
Відповідач підтвердив, що до укладення цих кредитних договорів він, зокрема, ознайомився з наявними схемами кредитування, з інформацією передбаченою ч. 2 і ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорти споживчих кредитів, які є невід`ємною частиною цих договорів, та проект цих договорів разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Законі України «Про споживче кредитування»; ознайомився з усіма їх умовами (у тому числі викладеними у п. 6.3) та Правилами, що розміщені на вебсайті Товариства та є невід`ємною частиною цих договорів. Також відповідач підтвердив, що умови договорів йому зрозумілі, договори адаптовано до його потреб та фінансового стану (п. 5.1. договорів).
15 грудня 2021 року і 17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договори факторингу № 15/12-2021-22 і № 17/12-2021-62, відповідно, згідно яких ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Вердикт Капітал» належні йому права вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договорами № 5082707 від 03 вересня 2021 року і № 100620728 від 05 вересня 2021 року (а. с. 88-117).
Так, згідно із п. 6.1.4. цих договорів факторингу, право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання акту приймання-передавання реєстру боржників (додаток № 4), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги.
15 грудня 2021 року і 17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було складено такі акти (а. с. 98, 114).
Із Реєстру боржників вбачається відступлення ТОВ «Мілоан» ТОВ «Вердикт Капітал» прав вимоги, зокрема за договорами № 5082707 від 03 вересня 2021 року і № 100620728 від 05 вересня 2021 року – до боржника ОСОБА_1 (а. с. 100-103, 115-117).
20 грудня 2021 року на виконання умов договорів факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило фінансування, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а. с. 97, 113).
У відповідності до п. 2.5 договорів факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» має право здійснювати наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, у відповідності до якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало (відступило) ТОВ «Коллект центр» належні йому права вимоги до боржників, зокрема до боржника ОСОБА_1 за договорами № 5082707 від 03 вересня 2021 року і № 100620728 від 05 вересня 2021 року (а. с. 63-75, 77-86).
Так, згідно із п. 5.2. цього договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акта приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4).
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» було складено такий акт (а. с. 77).
Із Реєстру боржників вбачається відступлення ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ТОВ «Коллект центр» прав вимоги, зокрема за договорами № 5082707 від 03 вересня 2021 року і № 100620728 від 05 вересня 2021 року – до боржника ОСОБА_1 (а. с. 79-86).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, а саме про задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за двома кредитними договорами по тілу кредиту в сумі 7800,00 грн. і 10 000,00 грн. та в частині стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами, суд першої інстанції виходів із того, що договори про споживчий кредит є укладеними між відповідачем та фінансовою установою в електронній формі, при укладенні яких їх сторонами було погоджено усі істотні умови цих договорів; відповідач отримав за цими кредитними договорами грошові кошти в сумі 7800,00 гривень і 10 000,00 гривень, відповідно, і їх розмір та розмір заборгованості за тілом кредиту відповідачем не спростовано, як і не доведено здійснення відповідачем погашення тіла кредиту, тому в цій частині позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають до задоволення.
При стягненні заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами, то судом прийнято до уваги і строк кредитування, визначений умовами цих договорів і порядок нарахування відсотків за користування кредитами. При цьому судом встановлено продовження строку кредитування за договорами про споживчий кредит на підставі п. 2.3.1.2 цих договорів. Договорами про споживчий кредит були передбачені проценти за неправомірне користування кредитом - це плата, яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договорами (п. 4.2 договорів). При сплаті процентів за неправомірне користування кредитом проценти за користування кредитом не сплачуються. У випадку порушення позичальником установленого п. 1.4 з урахуванням п. 2.3.1.2 договорів строку погашення отриманих кредитів, позичальник надалі сплачує вже проценти за неправомірне користування кредитами, виходячи із процентної ставки у розмірі 5 % річних, порядок нарахування та сплати яких встановлено п. 4.2 цих договорів. У цьому випадку позивач не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми ч. 2 ст. 625 ЦК України. Тобто у договорах про споживчий кредит сторони чітко та недвозначно визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за користування кредитом, а є відповідальністю за порушення зобов`язання, та погодили їх розмір.
Водночас, судом встановлено, що за період поза межами строку кредитування позичальником було нараховано не проценти на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а проценти за користування кредитом. Так, у графі «нараховані 3 % річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України» вказано про відсутність будь-яких нарахувань «0», що унеможливлює тлумачення нарахованих процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Отже, відсотки, нараховані за період з 15 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року по договору № 5082707 від 03 вересня 2021 року в сумі 27 690,00 грн. і з 17 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року по договору № 100620728 від 05 вересня 2021 року в сумі 34 500,00 грн. не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідач не здійснював погашення відсотків за користування кредитами. Тому вимоги про стягнення заборгованості по відсотках суд задовольнив частково: за договором № 5082707 від 03 вересня 2021 року за період з 03 вересня 2021 року до 02 грудня 2021 року в сумі 26 325,00 грн.; за договором № 100620728 від 05 вересня 2021 року за період з 05 вересня 2021 року до 02 грудня 2021 року в сумі 33 500,00 грн.
Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Із доводів апеляційної скарги відповідача вбачається, що він не оскаржує рішення суду в частині встановлених обставин щодо укладення ним із ТОВ «Мілоан» двох кредитних договорів № 5082707 від 03 вересня 2021 року та № 100620728 від 05 вересня 2021 року, підписання ним цих договорів одноразовими ідентифікаторами – V88750 і Z29418, відповідно; проведеної товариством ідентифікації та верифікації його як клієнта; отримання ним грошових коштів на виконання цих договорів у визначених ними розмірах; не заперечує фактів укладення договору факторингу та договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.
Водночас відповідач не заперечуючи суму заборгованості по тілу кредиту за цими двома договорами, не погоджується із розміром суми заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами за обома кредитними договорами.
Такі заперечення колегія суддів вважає обґркнтованими з урахуванням наступного.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
З обґрунтування апеляційної скарги вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не заперечує факту укладення договору чи отримання коштів, а не погоджується виключно з розміром встановленої заборгованості. При цьому відповідач визнає заборгованість у сумі 7800,00 грн. і 10 000,00 грн. – тіло кредиту за двома кредитними договорами та 2925,00 грн. і 3500,00 грн. за відсотками, відповідно, суми комісії не визнає.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач просив стягнути у тому числі заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами в сумах: 54 015,00 грн. та 68 000,00 грн., відповідно за кожних із двох кредитних договорів та комісії.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, а саме частково стягнувши суму процентів за користування кредитом за період з 03 вересня 2021 року до 02 грудня 2021 року в сумі 26 325,00 грн. та за період з 05 вересня 2021 року до 02 грудня 2021 року в сумі 33 500,00 грн., допустився помилки, не врахувавши при цьому істотні умови обох договорів про споживчий кредит.
В анкеті-заяві на кредит № 5082707, створеній 03 вересня 2021 року на сайті: miloan.ua, де позичальником зазначено ОСОБА_1 , погоджені умови кредитування по заяві 5082707: погоджена сума: 7800,00 грн., погоджений строк: 30 днів; комісія за надання: 10.00 % одноразово; ставка процентів: 1.25 % за кожен день користування.
Договором про споживчий кредит № 5082707 від 03 вересня 2021 року у розділі 1 «Предмет договору» сторонами погоджено, що: п. 1.2 сума (загальний розмір) кредиту становить 7800,00 грн. у валюті: українська гривня; п. 1.3 кредит надається строком на 30 днів з 03 вересня 2021 року (строк кредитування); п. 1.4 термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 03 жовтня 2021 року; п. 1.5 загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту складають 3705,00 грн. в грошовому виразі та 11,215.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1 – 1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається із суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 11 505,00 грн. загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані, виходячи із припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договору, зокрема позивальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.
Комісія за надання кредиту: 780,00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1).
Проценти за користування кредитом: 2925,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2).
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6).
Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього договору (п. 1.7).
У розділі 2 «Умови виконання» пункт 2.2 визначає плату за кредитом: п. 2.2.1 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1 – 1.5.2 договору в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний у п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною в п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору в сумі та на умовах, визначених п. 2.3. договору.
У пункті 2.3 договору визначено пролонгацію строку кредитування: п. 2.3.1 продовження вказаного в п. 1.3 договору строку кредитування може відбутися на пільгових стандартних (базових) умовах, наступним чином: 2.3.1.1 пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством , що розміщена на веб-сайті товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2 договору. Пункт 2.3.1.2 пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 договору.
У додатку № 1 до договору сторони погодили графік платежів: дата видачі кредиту – 03 вересня 2021 року, дата платежу 03 жовтня 2021 року, кількість днів у розрахунковому періоді – 30; чиста сума кредиту – 7800,00 грн., сума платежу за розрахунковий період – 11 505,00 грн.; проценти за користування кредитом – 2925,00 грн.; комісія за надання кредиту – 780,00 грн.; реальна річна процентна ставка – 11,215.00 %; загальна вартість кредиту – 11 505,00 грн.
Додатком № 2 до договору є Паспорт споживчого кредиту, у якому в пункті 2 визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Визначено, зокрема, тип кредиту: кредит; сума кредиту: 7800,00 грн.; строк кредитування: 30 днів. У пункті 3 «Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача», зокрема, визначено: процентна ставка: 1.25 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.3. договору. Комісія за надання кредиту – 780,00 грн. Загальні витрати за кредитом: 3705,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом згідно п. 1.3 договору (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 11 505,00 грн. У пункті 4 «Порядок повернення кредиту» зазначено, що кількість та розмір платежів, періодичність внесення визначається графіком платежів, згідно додатку № 1.
В анкеті-заяві на кредит № 100620728 створеній 05 вересня 2021 року на сайті: tengo.ua, де позичальником зазначено ОСОБА_1 , погоджені умови кредитування по заяві 100620728: погоджена сума: 10 000,00 грн., погоджений строк: 28 днів; комісія за надання: 10.00 % одноразово; ставка процентів: 1.25 % за кожен день користування.
Договором про споживчий кредит № 100620728 від 05 вересня 2021 року у розділі 1 «Предмет договору» сторонами погоджено, що: п. 1.2 сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000,00 грн. у валюті: українська гривня; п. 1.3 кредит надається строком на 28 днів з 05 вересня 2021 року (строк кредитування); п. 1.4 термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 03 жовтня 2021 року; п. 1.5 загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4500,00 грн. в грошовому виразі та 12,592.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1 – 1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 14 500,00 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані, виходячи із припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договору, зокрема позивальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.
Комісія за надання кредиту: 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1).
Проценти за користування кредитом: 3500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2).
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6).
Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього договору (п. 1.7).
У розділі 2 «Умови виконання» пункт 2.2 визначає плату за кредитом: п. 2.2.1: позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1 – 1.5.2 договору в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний у п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною в п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору в сумі та на умовах, визначених п. 2.3. договору.
У пункті 2.3 договору визначено можливість пролонгації строку кредитування: п. 2.3.1 – продовження вказаного в п. 1.3 договору строку кредитування може відбутися на пільгових стандартних (базових) умовах, наступним чином: 2.3.1.1 пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщена на веб-сайті товариства tengo.ua, і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2 договору. Пункт 2.3.1.2 пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
У додатку № 1 до договору сторони погодили графік платежів: дата видачі кредиту – 05 вересня 2021 року, дата платежу 03 жовтня 2021 року, кількість днів у розрахунковому періоді – 28; чиста сума кредиту – 10 000,00 грн., сума платежу за розрахунковий період – 14 50,00 грн.; проценти за користування кредитом – 3500,00 грн.; комісія за надання кредиту – 1000,00 грн.; реальна річна процентна ставка – 12,592.00 %; загальна вартість кредиту – 14 500,00 грн.
Додатком № 2 до договору є Паспорт споживчого кредиту, у якому в пункті 2 визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Визначено, зокрема, тип кредиту: кредит; сума кредиту: 10 000,00 грн.; строк кредитування: 28 днів. У пункті 3 «Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача», зокрема, визначено: процентна ставка: 1.25 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.3. договору на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 договору. Комісія за надання кредиту – 1000,00 грн. Загальні витрати за кредитом: 4500,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом згідно п. 1.3 договору (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 14 500,00 грн. У пункті 4 «Порядок повернення кредиту» зазначено, що кількість та розмір платежів, періодичність внесення визначається графіком платежів, згідно додатку № 1.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України.
Зі змісту договорів про споживчий кредит № 5082707 від 03 вересня 2021 року та № 100620728 від 05 вересня 2021 року і додатків до них № 1 (графіків платежів) і № 2 (паспортів споживчого кредиту) вбачається, що строк позики (строк договору) становить 30 днів – 03 жовтня 2021 року і 28 днів – 03 жовтня 2021 року, відповідно.
Такі положення договорів про споживчий кредит на переконання колегії суддів не наділяють кредитора правом нараховувати відсотки поза межами чітко визначеного строку кредитування за обома договорами.
Крім того, кожним договором про споживчий кредит від 03 вересня 2021 року та від 05 вересня 2021 року у розділі 2 «Умови виконання» пунктом 2.2, яким визначено плату за кредитом, де передбачено, що у випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний у п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною в п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору в сумі та на умовах, визначених п. 2.3. договору.
Позивачем не надано доказів у підтвердження вчинення позичальником таких дій – його бажання продовжити строк кредитування і сплату ним з цією метою додатково комісії за управління та обслуговування кредиту і таких обставин судом не встановлено, і відповідачем заперечується факт продовження ним строку кредитування чи пролонгації договорів. 
Згідно п. 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі № 5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК.
У постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя).
Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за «користування кредитом» за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за «користування кредитом» (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку. Цим самим створюються штучні передумови для банкрутства підприємств та збільшення кількості фізичних осіб, які не мають надії повернутися до нормального життя інакше, як через банкрутство, що негативно відбивається на економіці та підвищує соціальну напруженість.
Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19). 
Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша статті 613 ЦК України). Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 57).
Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).
Відтак, нарахування процентів за користування кредитними коштами за договорами про споживчий кредит здійснюється лише до 03 жовтня 2021 року включно, за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, згідно пунктів 1.3, 1.4, 1.5 та 1.5.2 договору, додатків до цих договорів № 1 – графіків платежів і № 2 – паспортів споживчого кредиту та анкет-заяв на кредит від 03 вересня 2021 року і від 05 вересня 2021 року, відповідно, що в грошовому виразі складатиме: за договором про споживчий кредит № 5082707 від 03 вересня 2021 року – 2925,00 грн. і за договором про споживчий кредит № 100620728 від 05 вересня 2021 року – 3500,00 грн., і саме ці суми процентів за користування кредитними коштами підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача.
Також до стягнення підлягає визначена пунктами 1.3, 1.4, 1.5 та 1.5.1 договорів про споживчий кредит, додатків до них № 1 – графіків платежів і № 2 – паспортів споживчого кредиту та анкет-заяв, комісія за надання кредиту в сумі 780,00 грн. і 1000,00 грн., відповідно, нарахована за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Отже, до стягнення за договором про споживчий кредит № 5082707 від 03 вересня 2021 року підлягає 2925,00 грн. – сума процентів за користування кредитом за період 30 днів – з 03 вересня 2021 року по 03 жовтня 2021 року і комісія в сумі 780,00 грн., що разом складатиме 3705,00 грн. і ця сума відповідає погодженим сторонами умовам договору про споживчий кредит і додаткам до нього.
За договором про споживчий кредит № 100620728 від 05 вересня 2021 року до стягнення підлягає 3500,00 грн. – сума процентів за користування кредитом за період 28 днів – з 05 вересня 2021 року по 03 жовтня 2021 року і комісія в сумі 1000,00 грн., що разом складатиме 4500,00 грн., відповідає погодженим сторонами умовам договору про споживчий кредит і додаткам до нього.
Оскільки відповідачем не надано належних доказів у підтвердження повернення ним отриманих сум кредиту в розмірі 7800,00 грн. і 10 000,00 грн., відповідно, ці суми також підлягають стягненню із нього на користь позивача.
Таким чином до стягнення підлягає загальна сума заборгованості за договором про споживчий кредит № 5082707 від 03 вересня 2021 року – 11 505,00 грн., яка складається із: 7800,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 2925,00 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та 780,00 грн. – комісія за надання кредиту.
За договором про споживчий кредит № 100620728 від 05 вересня 2021 року до стягнення підлягає загальна сума 14 500,00 грн., яка складається із: 10 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 3500,00 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та 1000,00 грн. – комісія за надання кредиту.
З огляду на викладене ТОВ «Коллект Центр» має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування: 30 днів і 28 днів, відповідно, тобто до 03 жовтня 2021 року, а після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами поза межами строку дії кредитних договорів задоволенню не підлягають.
Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами строку дії кредитного договору є безпідставними.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до підпунктів «б» і «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині крім іншого, зазначається: новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення;  розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Частинами 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову - на відповідача;  у разі відмови в позові - на позивача;  у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем ТОВ «Коллект Центр» при подачі позову сплачено 2422,40 грн. судового збору, що підтверджено платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 0548160026 від 22 серпня 2025 року (а. с. 14).
Позов його задоволено частково, тому судовий збір підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 444,99 грн.
Позивачем наданий договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладений ТОВ «Коллект Центр» (клієнтом) із Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (адвокатське об`єднання) (а. с. 126-128 та додатки до нього а. с. 128 зворот - 129); заявку на надання юридичної допомоги № 741 від 01 липня 2025 року на загальну суму 25 000,00 грн. (а. с. 135); витяг з акта № 12 про надання юридичної допомоги від 31 липня 2025 року на суму 25 000,00 грн. ( а. с. 136).
З урахуванням встановленого та вимог частин 2, 3, 4 статті 137 ЦПК України, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Таким чином до стягнення із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в загальній сумі 5444,99 грн.
При поданні апеляційної скарги відповідачем судовий збір у сумі 3633,60 грн. не сплачувався, згідно пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав) (а. с. 216).
Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Вимоги апеляційної скарги відповідача задоволено частково, тому судовий збір стягується із позивача на користь держави в сумі 3385,06 грн., решта компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).
На підставі викладеного і керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2026 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 5082707 від 03 вересня 2021 року в сумі 11 505,00 грн., яка складається із: 7800,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 2925,00 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та 780,00 грн. – комісія за надання кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 100620728 від 05 вересня 2021 року в сумі 14 500,00 грн., яка складається із: 10 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 3500,00 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та 1000,00 грн. – комісія за надання кредиту.
В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати в сумі 5444,99 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь держави судовий збір в сумі 3385,06 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	І. В. Міхасішин  	
  	І. М. Стадник