ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року Справа № 915/344/24 
м. Миколаїв
Господарський суд Миколаївської області,
головуючий суддя Коваль С.М., 
за участі секретаря судового засідання Табачної О.С.,
з участю представників сторін:
від позивача: не присутній;
від відповідача: не присутній;
В судовому засіданні приймає участь прокурор Цвікілевіч Н.В.
розглянувши справу № 915/344/24
За позовом: керівника Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області, пров. Костенка, 2, м. Вознесенськ, Миколаївська область;
в інтересах держави 
в особі Доманівської селищної ради Миколаївської області, 
вул. Центральна, 48, смт. Доманівка, Вознесенський район, Миколаївська область;
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, вул. Погранична, 39/1, м. Миколаїв;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Південний офіс Держаудитслужби, 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; 
про: визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно сплачених коштів договору., -
В С Т А Н О В И В:
Керівником Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Доманівської селищної ради Миколаївської області пред`явлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія” з такими вимогами:
“1. Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 26.07.2022 до договору № 52/41 від 19.11.2021 на постачання електричної енергії для потреб, укладеної між Доманівською селищною радою Миколаївської області та товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”.
2. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 29.08.2022 до договору №52/41 від 19.11.2021 на постачання електричної енергії для потреб, укладеної між Доманівською селищною радою Миколаївської області та товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”.
3. Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 16.09.2022 до договору № 52/41 від 19.11.2021 на постачання електричної енергії для потреб, укладеної між Доманівською селищною радою Миколаївської області та товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”.
4. Визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 10.10.2022 до договору № 52/41 від 19.11.2021 на постачання електричної енергії для потреб, укладеної між Доманівською селищною радою Миколаївської області та товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”.
5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія” (код ЄДРПОУ 42129888) на розрахункові рахунки Доманівської селищної ради (код ЄДРПОУ 04376386) надміру сплачені бюджетні кошти в сумі 20 342 грн. 03 коп. 
6. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подачу позову”.
На обґрунтування позову прокурор зазначив, що внаслідок укладення протягом липня-жовтня 2022 року вказаних додаткових угод до договору про постачання електричної енергії безпідставно змінено істотні умови договору в частині підвищення цін за одиницю товару у разі коливання ціни такого товару на ринку. 
Ухвалою суду від 03.04.2024 відкрито провадження в даній справі і визначено розглядати її за правилами загального позовного провадження, з проведенням розгляду справи № 915/344/24 поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого визначається з урахуванням існування в Україні воєнного стану. Також цією ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України ? п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач заперечує проти задоволення вимог прокурора посилаючись на те, що довідка, на яку прокурор посилається як на доказ порушення під час виконання договору, не є актом перевірки у розумінні Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» або висновком про результати моніторингу процедури закупівлі у розумінні п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі»; прокурор не дотримався передбачених Законом процедур для підтвердження виняткового випадку, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженими органами функцій із їх захисту, та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах – Доманівської селищної ради. Крім того, при підписані додаткових угод та підтвердження зростання цін було враховано найбільш оптимальне визначення періоду, який має братися для визначення коливань ціни. До того ж п.2 ч.5 ст.41 Закону України “Про публічні закупівлі” не забороняється застосування ч.3 ст.631 ЦК України. Динаміка збільшення ринкової ціни на електричну енергію у довідках Торгово-промислової палати України є послідовною та очевидною. Зміна ціни на ринку електричної енергії протягом строку дії договору була непрогнозована для відповідача та не могла бути передбачена ним при укладенні договору про постачання електричної енергії.
Ухвалою суду від 05.03.2025 зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та отримання правового висновку.
Ухвалою суду від 15.01.2026 поновлено провадження у даній справі.
Щодо тривалості судового провадження, суд, з урахуванням критеріїв розумності, які вироблені Європейським судом з прав людини вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено елементи права на судовий захист, серед яких є розумний строк розгляду справи, який вважається окремим елементом доступності правосуддя. 
Європейський суд з прав людини (надалі – ЄСПЛ), правовою основою функціонування та діяльності якого є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, опрацював критерії, які дозволяють зробити висновки про розумність розгляду конкретної справи. Зокрема, у п.47 рішення у справі “Бараона проти Португалії” 1987 року Суд відзначив: “Розумність тривалості розгляду повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформульованих у практиці Суду, зокрема, комплексності справи, поведінки заявника і відповідних державних органів”. Критерій комплексності справи означає оцінювання складності справи з урахуванням обставин і фактів, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть за собою певні юридичні наслідки. Вона може бути пов`язана як із питаннями факту, так і з правовими аспектами: характером фактів, які необхідно встановити; кількістю питань, які розглядаються в межах справи; віддаленістю, з точки зору простору та часу, між подіями та фактами, що розглядаються, та процесом судочинства; кількістю свідків та інших проблем, пов`язаних зі збором доказів; міжнародними факторами; приєднанням справи до інших, а також вступом у процес нових осіб. Крім того, складність справи, а відтак й строк її розгляду, залежать, від складності предмету доказування у справі, без чого неможливо правильно вирішити справу по суті та застосувати норми матеріального права; від обсягу фактів предмета доказування, який може змінюватися у зв`язку зі зміною підстав позову, збільшенням чи зменшенням позовних вимог; від кількості доказів, наданих сторонами”. 
Також ЄСПЛ зазначає, що тривалість строку розгляду справи може бути пов`язана з перевантаженням судової системи, що, в свою чергу, може бути викликано певними надзвичайними ситуаціями. 
З початку військової агресії російської федерації проти України активні бойові дії ведуться на території Миколаївської області та міста Миколаєва. Зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги і планові, аварійні та екстрені відключення електроенергії по місту Миколаєву, Господарський суд Миколаївської області, працюючи з обмеженнями у здійсненні правосуддя, не мав об`єктивної можливості для повноцінного розгляду справи № 915/344/24, в межах строку передбаченого Господарським процесуальним кодексом України.
Відповідно, справа розглянута судом в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
19.11.2021 Доманівською сільською радою на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель “Prozorro” оприлюднено оголошення про проведення процедури відкритих торгів щодо закупівлі товару за предметом “ДК 021:2015-09310000-5: Електрична енергія” (ідентифікаційний номер закупівлі UA-2021-10-19-001647-с). 
Джерелом фінансування зазначеної закупівлі згідно оприлюдненого Вільнозапорізькою сільською радою на веб-порталі “Prozorro” плану закупівлі є кошти місцевого бюджету.
Участь у відкритих торгах із закупівлі вказаного товару взяло три учасники - Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія” з остаточною ціновою пропозицією 215800 грн. та Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївгаз Збут” з остаточною ціновою пропозицією 234000 грн. 
Уповноваженою особою замовника найбільш економічно вигідною визнано пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія” та прийнято рішення щодо оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти з вказаним товариством договір. 
За наслідками процедури закупівлі 19.11.2022 між Доманівською сільською радою, як споживачем, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, як постачальником, укладено договір №52/41 про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір). 
Положеннями п.2.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2022 році за ДК 021:2015-09310000-5 - електричну енергію (як різновид товарної продукції ) для забезпечення потреб електроустановок, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість електричної енергії у розмірах, строки та порядку, що визначені договором. 
Відповідно до п.3.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є Додатком №1 до Договору, відповідно до якої початком постачання визначено - 01.01.2022. 
У заяві приєднанні вказано, що з моменту її акцептування споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством.
Пунктом 5.1 Договору передбачено, що ціна цього договору становить 215800 грн., у тому числі ПДВ 35966 грн. 67 коп. 
Згідно п.5.2 Договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії (з урахуванням послуг з передачі електричної енергії) згідно з обраною споживачем Комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до Договору (далі – Комерційна пропозиція). 
Відповідно до п.1 Комерційної пропозиції ціна за 1 кВт/год становить 2,77 грн без ПДВ. 
Пунктом 9 Комерційної пропозиції визначено, що загальний обсяг постачання електроенергії на 2022 рік становить 65000 кВт/год.. 
Згідно п.13.1 Договору, такий договір набирає чинності з моменту підписання, а в частині постачання електричної енергії з 01.01.2022 і діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків до повного їх завершення.
Пунктом 13.7 Договору передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, одним із яких є збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. 
Відповідно до п.2.1 Комерційної пропозиції, збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни на електричну енергію на ринку РДН (за декаду або за місяць) у разі коливання ціни такого товару на ринку РДН (за декаду або за місяць) здійснюється за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. Підтвердженням факту коливання ціни електричної енергії на ринку РДН є довідки Торгово-промислової палати України та/або її регіональних представництв щодо коливань (зміни) середньозважених цін на РДН в ОЕС України (подекадно або за місяць) або інформація з офіційного сайту ДП “Оператор ринку” https://www.oree.com.ua щодо середньозважених цін на РДН (подекадно або за місяць) у вигляді, завірених підписом уповноваженої особи сторони, роздрукованих аналітичних матеріалів з електронної сторінки мереж Інтернет. Для розрахунку коливання ціни за одиницю товару сторони використовують ціну електроенергії постачальника станом на дату проведення аукціону (укладення договору) або на дату останнього перегляду ціни в договорі.
Додатковою угодою від 26.07.2022 № 3 ціна електричної енергії по договору збільшена з 01.07.2022 до 3,00792 грн. без ПДВ.
Прокурор стверджує, що додатковою угодою від 26.07.2022 № 3 сторони підвищили ціну електричної енергії у порівнянні із ціною, визначеною у основному Договорі, в межах максимального ліміту у 6,45%.
Додатковою угодою від 29.08.2022 № 4 ціна електричної енергії збільшена з 10.08.2022 до 3,27415 грн. без ПДВ.
Прокурор стверджує, що додатковою угодою від 29.08.2022 № 4 сторони підвищили ціну електричної енергії у порівнянні із ціною, визначеною у основному Договорі, в межах максимального ліміту у 8,85%.
Додатковою угодою від 16.09.2022 №5 сторонами внесено зміни до Комерційної пропозиції та встановлено, що з 01.09.2022 ціна електричної енергії за 1 кВт/год становить 3,56699 грн. без ПДВ. 
Відповідно до п.2 такої додаткової угоди сторони збільшили обсяги постачання електричної енергії на 2022 рік та внесли відповідні зміни до Комерційної пропозиції.
Прокурор стверджує, що таким чином, ціна за 1 кВт/год електричної енергії зросла до 3,56699 грн. без ПДВ, тобто на 8,94% у порівнянні з ціною, визначеною Договором.
Підставою для укладання даної додаткової угоди стала цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №635/22 від 13.09.2022, в якій зазначено, що відповідно до інформації з офіційного сайту АТ “Оператор ринку”, середньозважені ціни на майданчику ринку “на добу вперед” (РДН) в торговій зоні об`єднаної енергетичної системи України (далі – ОЕС України), які склалися за 01.09.2022 (2724,35 грн/МВт.год) у порівнянні з цінами на 10.09.2022 (3568,23 грн/МВт.год), зросли на 10,63%.
Додатковою угодою від 10.10.2022 №6 сторонами внесено зміни до Комерційної пропозиції та встановлено, що з 01.10.2022 ціна електричної енергії за 1 кВт/год становить 3,88913 грн. без ПДВ. 
Відповідно до п.2 такої додаткової угоди сторони збільшили обсяги постачання електричної енергії на 2022 рік та внесли відповідні зміни до Комерційної пропозиції.
Прокурор стверджує, що таким чином, ціна за 1 кВт/год електричної енергії зросла до 3,88913 грн. без ПДВ, тобто на 9,03% у порівнянні з ціною, визначеною Договором.
Підставою для укладання даної додаткової угоди стала цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №733/22 від 05.10.2022, в якій зазначено, що відповідно до інформації з офіційного сайту АТ “Оператор ринку”, середньозважені ціни на майданчику ринку “на добу вперед” (РДН) в торговій зоні об`єднаної енергетичної системи України (далі – ОЕС України), які склалися за 01.08-31.08.2022 (2724,35 грн/МВт.год) у порівнянні з цінами на 1.09-10.09.2022 (3503,26 грн/МВт.год), зросли на 17,05%.
Прокурор вважає, що при укладенні між Доманівською сільською радою та відповідачем спірних додаткових угод до договору про постачання електричної енергії було порушено вимоги п.2 ч.5 ст.41 Закону України “Про публічні закупівлі”, якою встановлене обмеження щодо максимального збільшення ціни за одиницю товару після укладення договору на рівні 10%, а саме безпідставно змінено ціну електроенергії у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі та надмірно сплачено 20342,03 грн бюджетних коштів.
На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.
Щодо наявності підстав представництва прокуратурою інтересів держави, слід зазначити наступне.
Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
За приписами ч.3 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно ч.1 ст.23 Закону України “Про прокуратуру”, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі: порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
За приписами ч.4 ст.23 Закону України “Про прокуратуру”, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.
Водночас, статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Поняття “орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах” означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (пункти 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999).
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 визначено, що під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючі визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, у зв`язку із чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову та зазначає, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.
З контексту викладеного вище рішення Конституційного суду України, враховуючи положення чинного законодавства, вбачається, що прокурором прояв порушення інтересів держави визначається самостійно з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 07.12.2018 у справі №924/1256/17).
У даному випадку порушенням інтересів держави прокурор обґрунтовує тим, що відповідачем під час виконання умов укладеного договору про закупівлю порушено вимоги чинного законодавства, принципи максимальної економії та ефективності (внаслідок безпідставного збільшення ціни за отриману продукцію та зменшення її обсягів), що призводить до протиправного витрачання публічних коштів, унеможливлює раціональне та ефективне їх використання, може призвести до грубого порушення конституційних прав громадян. Зазначене підриває фінансово-економічні основи держави та не сприяє забезпеченню виконання нею основних функцій та завдань.
Суд також зауважує, що вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".
Зі змісту положень ч.4 ст.53 ГПК, ч.3 ст.23 Закону "Про прокуратуру" вбачається, що прокурор, звертаючись до суду з позовною заявою в інтересах держави, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яким не здійснюється або неналежним чином здійснюється захист цих інтересів.
У даній справі прокурор звернувся до господарського суду в інтересах держави особі Доманівської сільскої ради.
При цьому, як випливає з матеріалів справи спеціалісти Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області були залучені у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42022152040000062 від 21.12.2022, які використовували свої спеціальні знання і в межах компетенції надали консультації та відповіді на порушені питання.
Відповідно до ст.7 Закону "Про публічні закупівлі" контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю. Здійснення державного фінансового контролю, згідно зі статтею 1 Закону "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
Таким органом відповідно до Положення про Державну аудиторську службу України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43, є Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба), яка здійснює контроль за дотриманням законодавства про державні закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп.3, 9 п.4 Положення).
Ураховуючи викладене, Державна аудиторська служба України, будучи центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та її міжрегіональні територіальні органи є ключовими суб`єктами, які виявляють порушення вимог бюджетного законодавства та фінансової дисципліни при здійсненні державних закупівель.
Таким чином, Південний офіс Держаудитслужби є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах на території Миколаївської області. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №912/2887/18, від 18.06.2021 у справі №927/491/19.
При цьому, Верховний Суд вважає Держаудитслужбу належним позивачем у справах зазначеної категорії, про що наголошено у постановах в справах №924/1237/17, №826/9672/17, №924/1256/17, №906/296/18, №912/895/18, №925/682/18, № 909/545/18, №924/1256/17 тощо.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 по справі №912/2385/18 висловлено правовий висновок щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у разі здійснення неналежним чином захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, який визначає наступне.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Крім того, ст.143 Конституції України передбачено, що місцеві органи самоврядування затверджують програми соціально-економічного розвитку і контролюють їх виконання, затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання.
Місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування (ст.4 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”).
Завданням органу місцевого самоврядування, зокрема сільської ради, є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності (аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №904/5598/18, від 15.05.2019 у справі №911/1497/18).
Згідно ч.ч.1, 3 ст.142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.
Відповідно до приписів ст.1, ч.5 ст.16 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” Доманівська сільська рада наділена правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення, в тому числі розпоряджатися майном.
Згідно п.п.22, 23 ч.1 ст.26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить затвердження програм соціально-економічного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування; затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.
При цьому, на підставі ч.1 ст.62 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.
Для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів які у відповідності до ч.1 ст.22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих прав поділяються на головних розпорядників та розпорядників нижчого рівня.
Частиною 5 ст.22 Бюджетного кодексу України встановлено, що головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет).
Згідно п.3 ч.2, ч.5 ст.22 Бюджетного кодексу України, за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети, головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно відповідні місцеві ради, які здійснюють управління бюджетними коштами, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове їх використання, а також внутрішній контроль за взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів, витрачанням ними бюджетних коштів.
Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, в тому числі і місцевих бюджетів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) угод, на підставі яких ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.
Прокурор стверджує, що оскільки фінансування за оспорюваними додатковими угодами здійснювалося за рахунок коштів місцевого бюджету, в межах затвердженого кошторису Доманівської сільської ради, що підтверджується інформацією, оприлюдненою в електронній системі закупівель Prozorro (ідентифікатор закупівлі UA-2021-10-19-001647-с) та листом Доманівської сільської ради від 04.09.2023 за №04/731, а тому, на думку прокурора, безпідставно та незаконно витрачені бюджетні кошти у розмірі 20342,03 грн. підлягають поверненню на користь сільської ради.
З указаних норм вбачається, що орган місцевого самоврядування – Доманівська сільська рада має повноваження здійснювати контроль щодо законності укладених додаткових угод до договору, ефективності використання та максимальної економії бюджетних коштів.
Статтею 17 ЦК України передбачено, що орган місцевого самоврядування здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Рішення, прийняте зазначеним органом щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду.
Статтею 18-1 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
Вознесенська окружна прокуратура листом №53/2-480вих.-24 від 23.01.2024 повідомила Доманівську сільську раду про виявлені порушення інтересів держави та необхідність вжиття заходів реагування з метою їх усунення.
При цьому, Доманівською сільською радою, як розпорядником бюджетних коштів, не було вжито відповідних заходів з метою захисту інтересів держави, що підтверджується листом сільради №04/79 від 25.01.2024.
Крім того, у листі №04/79 від 25.01.2024 Доманівська сільська рада зазначила про відсутність заперечень щодо вжиття органами прокуратури заходів представницького характеру в разі встановлення відповідних підстав.
Прокурор стверджує, що не зважаючи на наявність повноважень у органів, наділених законодавцем захищати інтереси держави, обізнаність про виявлені порушення законодавства та безпідставне витрачання бюджетних коштів, Південний офіс Держаудитслужби та Доманівська сільська рада не вживали заходів для усунення порушень законодавства та інтересів держави при укладанні договору про закупівлю електричної енергії, а також повернення надміру сплачених коштів до бюджету. На думку прокурора, наведене свідчить про те, що Південний офіс Держаудитслужби та Доманівська сільська рада, будучи обізнаними про порушення законодавства при виконанні вищевказаного договору про закупівлю електричної енергії, не вживали заходів щодо звернення з відповідним позовом до суду з метою захисту інтересів держави.
Прокурор наполягає, що наведені обставини утворюють собою передбачений вимогами Конституції України та Закону “Про прокуратуру” винятковий випадок, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженими органами функцій із їх захисту, та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати функції у спірних правовідносинах - Доманівської сільської ради.
Суд зазначає, що у контексті норми ст.23 Закону “Про прокуратуру” протиправність дій та рішень держаних органів, інших суб`єктів господарювання, про які зазначає прокурор у позові, поданому в інтересах держави, встановлюється повноважним судом. Водночас прокурор лише ініціює розгляд справи в суді.
З урахуванням наведеного, у випадку звернення прокурора до суду з позовом про захист інтересів держави з дотриманням вимог ст.23 “Про прокуратуру” (щодо підстав та порядку подання позовної заяви), у суду відсутні підстави для залишення такого позову без розгляду, а відповідний спір має бути вирішений по суті.
З огляду на викладене, у зв`язку із наявністю повноважень прокурора на представництво інтересів держави у спірних правовідносинах та встановленням судом обставин дотримання прокурором вимог ст.23 Закону "Про прокуратуру" щодо порядку пред`явлення такого позову, наведені відповідачем доводи є необґрунтованими. 
Щодо суті спору, суд дійшов таких висновків.
У абзаці 2 ч.3 ст.6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України “Про публічні закупівлі”.
Вказаний Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.41 Закону України “Про публічні закупівлі”).
Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії (п.2 ч.5 ст.41 Закону).
Отже, положення п.2 ч.5 ст.41 Закону України “Про публічні закупівлі” не містять змін щодо максимально можливого збільшення або зменшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, не більше 10%. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення або зменшення ціни не може перевищувати 10% ціни, встановленої в договорі закупівлі.
Визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10% значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
Такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 по справі № 920/19/24.
Як випливає з матеріалів справи, підставою для укладення додаткових угод від 26.07.2022 №3, від 29.08.2022 №4, від 16.09.2022 №5, від 19.09.2022 №6, є цінові довідки, які порівнюють лише орієнтовний рівень цін станом на конкретні дати (01.07.2022 в порівнянні з 10.07.2022; 01.08.2022 в порівнянні з 10.08.2022, 01.09.2022 в порівнянні з 10.09.2022), натомість не відображають інформацію, яка надає можливість прослідкувати динаміку цін та встановити її рух у бік збільшення або зменшення в підтвердження коливання ціни на товар, а тому суд визнає, що необхідність внесення зазначених змін не можна вважати обґрунтованим та такою, що підтверджена належними доказами.
Ураховуючи наведена, а також, що наведеними вище додатковими угодами про постачання електричної енергії передбачено підвищення цін на електричну енергію сукупно на 45,61%, тобто з перевищенням максимального ліміту у 10%, а також за відсутності належного документального обґрунтування, що не відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.41 Закону України “Про публічні закупівлі”.
Згідно ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Недодержання сторонами вказаних вимог є підставою для визнання недійсним правочину. 
Таким чином, вбачаються підстави для визнання недійсними додаткових угод від 26.07.2022 №3, від 29.08.2022 №4, від 16.09.2022 №5, від 19.09.2022 №6 до договору № 52/41 від 19.11.2022 про постачання електричної енергії, на підставі яких неправомірно підвищено ціни на електричну енергію.
За приписами ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Правовим наслідком недійсності додаткових угод є втрата ними чинності з моменту їх укладення та повернення до редакцій договору №52/41 від 19.11.2022 про постачання електричної енергії, що передували підписанню відповідних додаткових угод.
Відповідно до ч.1 ст.670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Загалом за договором №52/41 від 19.11.2022 про постачання електричної енергії Доманівською сільрадою сплачено на користь ТОВ “Миколаївська електропостачальна компанія” 213341,22 грн. за фактичними цінами (тарифами), встановленими на підставі додаткових угод від 26.07.2022 №3, від 29.08.2022 №4, від 16.09.2022 №5, від 19.09.2022 №6, які підлягають визнанню недійсними.
Водночас, суд дійшов висновку, що Доманівська сільрада мала сплатити на користь ТОВ “Миколаївська електропостачальна компанія” 192999,18 грн за фактичною ціною (тарифом), встановленим на підставі додаткової угоди від 01.08.2022 №1 до договору №52/41 від 19.11.2022 про постачання електричної енергії.
Таким чином, внаслідок підвищення цін на електричну енергію на підставі додаткових угод, які визнаються судом недійсними, Доманівська сільрада надмірно сплатила ТОВ “Миколаївська електропостачальна компанія” 20342,03 грн, відтак на підставі ч.1 ст.670 ЦК України має право вимагати від постачальника електричної енергії повернення вказаної суми.
Ураховуючи вищезазначене, та наявність правових підстав для визнання недійсними додаткових угод від 26.07.2022 №3, від 29.08.2022 №4, від 16.09.2022 №5, від 19.09.2022 №6 до договору №52/41 від 19.11.2022 про постачання електричної енергії, суд дійшов висновку про стягнення з ТОВ “Миколаївська електропостачальна компанія” на користь Вільнозапорізької сільради 20342,03 грн. надмірно сплачених коштів за таким договором у судовому порядку.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що прокурором доведено належними та допустимими доказами всі обставини, на які він посилався, як на підставу позову, в зв`язку з чим суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав, наведених вище.
Відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.
Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 26.07.2022 до договору №52/41 від 19.11.2021 на постачання електричної енергії для потреб, укладеної між Доманівською селищною радою Миколаївської області та товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”.
3. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 29.08.2022 до договору №52/41 від 19.11.2021 на постачання електричної енергії для потреб, укладеної між Доманівською селищною радою Миколаївської області та товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”.
4. Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 16.09.2022 до договору №52/41 від 19.11.2021 на постачання електричної енергії для потреб, укладеної між Доманівською селищною радою Миколаївської області та товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”.
5. Визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 10.10.2022 до договору № 52/41 від 19.11.2021 на постачання електричної енергії для потреб, укладеної між Доманівською селищною радою Миколаївської області та товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія” (54055, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул. Погранична, буд.39/1; ідент.код 42129888) на розрахунковий рахунок Доманівської сільської ради (56401, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, смт. Доманівка, вул. Центральна, буд. 48; ідент.код 04376386) надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 20342,03 грн.
7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія” (54055, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул.Погранична, буд.39/1; ідент.код 42129888) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54001, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул.Спаська, буд.28; ідент.код 02910048) 15140 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оформлене відповідно до статті 238 цього Кодексу, рішення підписано 23.04.2026 року.

Суддя С.М. Коваль.