УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області
290/1247/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
16 лютого 2026 року селище Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Грінчук-Степанюк З.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2025 року адвокат Хайнацька О.Ф. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому зазначено, що 6 липня 2025 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_2 керуючи гужовим транспортним засобом, порушив правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом – автомобілем марки «Renault Laguna», який належить позивачу, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Крім цього внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 . ОСОБА_1 зазнав сильних душевних страждань та потребує вжиття додаткових заходів для відновлення свого психологічного здоров`я. 
Посилаючись на те, що відповідач спричинив позивачу матеріальну та моральну шкоду, представник позивача просить стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 103872,00 грн та моральну шкоду 25000,00 грн.
В судове засідання учасники справи та представник позивача не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача. При цьому представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав зазначених в ньому.
Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, правом подати відзив не скористався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Судом встановлено, що 6 липня 2025 року близько 11 години 34 хвилини в селищі Романів по вул. Графа Ілінського, 40 Житомирського району відповідач керуючи гужовим транспортом засобом здійснив зіткнення з транспортним засобом – автомобілем марки «Renault Laguna», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. 
Відповідно до постанови Романівського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення № 290/769/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 
Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, вина ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 6 липня 2025 року, не підлягає доказуванню.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу «Renault Laguna», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .
Відповідно до рахунку-фактури №Т-3024 позивачем витрачено на ремонт автомобіля 103872,00 грн.
Відповідачем розмір витрат, які позивач поніс на ремонт автомобіля, не спростовано.
Частинами 1 та 2 статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Частинами 1, 2 статті 180 ЦК України встановлено, що тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюється законом.
Таким законом є, зокрема Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» у статті 9 якого визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб.
Згідно із частиною 4 статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.
Відповідно до частин 1, 2 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Згідно частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з пункту 7.7 ПДР особам, що керують гужовим транспортом і погоничам тварин забороняється:
а) рухатися по автомобільних дорогах державного значення (за можливості рухатися автомобільними дорогами місцевого значення);
б) використовувати вози, не обладнані світлоповертачами, без ліхтарів у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості;
в) залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати їх;
г) вести тварин по дорогах з удосконаленим покриттям, якщо поруч є інші дороги;
ґ) переганяти тварин по дорогах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості;
д) переганяти тварин через залізничні колії і дороги з удосконаленим покриттям поза спеціально відведеними місцями.
При вирішенні даного спору суд виходить з того, що матеріальна шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 103872,00 грн. 
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 25000,00 грн, суд виходить з наступного.
Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Абзац 2 частини 3 статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (пункт 49).
Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (пункт 52).
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).
Суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що полягала у моральних стражданнях, переживаннях, пов`язаних із пошкодженням належного автомобіля та порушенні звичного способу життя.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи фактичні обставини справи та негативні наслідки, які настали для позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача становить 3 000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення на користь останнього з ОСОБА_2 106872,00 грн.
На підставі статті 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1068,71 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10-13, 81, 82, 141, 263-265, 268, 279, 280 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
Позов  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_3 ) 106872 (сто шість тисяч вісімсот сімдесят дві) грн 00 коп та дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп матеріальної та моральної шкоди та 1068 (одна тисяча шістсот вісімдесят) грн 71 коп судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Романівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його ухвалення (складення повного судового рішення).
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.М. Кірічук