Справа № 484/5889/25
Провадження № 2/484/129/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2026 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючого - судді Панькова Д.А.
секретаря судового засідання - Заволенковської Д.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, 
УСТАНОВИВ:
22.10.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив розділити спільне майно набуте ними за час шлюбу.
Свої вимоги, представник позивача мотивував тим, що 30.07.2021 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Первомайську Первомайського району Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 22, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 30.07.2021 року.
У зв`язку з тим, що шлюбні відносини між ними не склались, рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.07.2025 року вказаний шлюб було розірвано (справа № 484 3284 25. провадження № 2/484/1501/25).
Позивач та відповідачка з травня 2025 року повністю припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство, тому проживають окремо. Бувше подружжя спільно проживали до початку 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого, до середини 2025 року тимчасово співмешкали у республіці Польща.
Вказане подружжя, в період шлюбу, з 30.07.2021 року по 11.07.2025 рік (точніше, до травня 2025 року - дата фактичного припинення шлюбних відносин), сумісно купували нерухоме та рухоме майно, побутову техніку та інші речі, якими користувались разом, але безпосередньо, під час здійснення набуття зазначеного майна, право власності оформлювали на дружину у зв`язку з економією коштів на нотаріальні витрати оформлення майна на двох.
Так, в період шлюбу, за спільні кошти та за спільною згодою, було придбано:
- 25.04.2023 року земельна ділянка кадастровий номер 4810400000:09:028:0012, площею 0.0889 га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , набута відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. та зареєстрованого за № 1808;
- 17.01.2024 року автомобіль марки PEUGЕОТ 308, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2011 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 . Даний транспортний засіб був зареєстрований за відповідачкою ТСЦ 4842, в результаті чого, нею отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 ;
- 20.06.2024 року - телевізор SAMSUNG LED QE55Q80C QLED UHD 120HZ HDR10+ @TV. придбаний позивачем на своє ім`я у республіці Польща;
- 30.12.2024 року акумуляторна підлогомийна машина Karchеr FС 8 Smart Signature Line, придбана позивачем на свої ім`я у республіці Польща.
Після фактичного припинення сімейних відносин (травень 2025 року) між подружжям, в усній формі, була досягнена спільна домовленість, при якій вирішено здійснити розподіл спільно нажитого майна, за наступним порядком: відповідачка сплачує на користь позивача грошові кошти, які дорівнюють половині вартості майна, натомість останній не претендує на нього та воно залишаються у власності дружини. В подальшому, відповідачка не виконала свою частину домовленості, хоча володіє та користується вищевказаним майном, тому позивач вимушений здійснити реальний поділ майна, відновивши своє порушене право.
Отже, оскільки право власності на вказане майно виникло в період перебування сторін у шлюбі, земельна ділянка кадастровий номер 4810400000:09:028:0012, автомобіль марки PEUGEOT 308, державний номерний знак НОМЕР_3 та побутова техніка, є спільною сумісною власністю подружжя, як передбачено ч. 3 ст. 368 ЦК України.
Наголошує, що на протязі останніх шести місяців та напередодні цього, відповідачка належно користується та володіє вищевказаним майном (земельною ділянкою, автомобілем та побутовою технікою). Позивач особисто не користується зазначеним майном, оскільки воно на постійній основі перебуває У відповідачки. Належне сторонам на праві спільної сумісної власності майно, є неподільною річчю, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Також, спірним майном неможливо спільно користуватись та обслуговувати, тому наявна необхідність визначити спосіб розподілу шляхом виділення у власність Відповідачки зі стягненням грошової компенсації у розмірі 1/2 його вартості на користь позивача.
Вартість майна:
- Земельна ділянка кадастровий номер 4810400000:09:028:0012, площею 0.0889 га., згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, становить 53 771,91 грн.;
- Автомобіль марки PEUGEOТ 308, державний номерний знак НОМЕР_3 , відповідно до довідки «Бюлетень автотоварознавця» (електронна версія) віл 07.10.2025 року, становить 250530,00 грн.;
- Телевізор SAMSUNG становить 32000,00 грн.;
- Акумуляторна підлогомийна машина Karchеr становить 19999,00 грн.
Загальна вартість майна складає 356300,91 грн. Половина з зазначеного дорівнює 178150,46 гри. 
Поділ спільного майна подружжя здійснюються за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи: вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час притінення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб: у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник відповідача в судове засідання надав заяву про визнання позову в повному обсязі, просив справу слухати без його участі та участі відповідача. 
Представника відповідача позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя вищевказаного майна та побутової техніки, просила виділити у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку та автомобіль та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна подружжя у розмірі 152150,96 грн. В задоволенні інших вимог просила відмовити, посилаючись на те, що, телевізору SAMSUNG LED QE55Q80C ALED UHD 120HZ HDR10+@TV та акумуляторній підлогомийній машину Karcher FC 8 Smart Signature Line знаходяться в користуванні у позивача, оскільки як вбачається з документів на придбання даного майна були придбані на ім`я позивача, і доказів того, що Позивач передав дане майно для користування відповідачці і таке майно і до цих пір знаходиться у Відповідачки Позивачем не надано. Тому, на думку представника, вищезазначене майно було придбано на ім`я позивача в Республіці Польща та знаходиться в його користуванні.
Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.07.2025.
Під час перебування у шлюбі, сторонами набуте майно, а саме:
- земельна ділянка кадастровий номер 4810400000:09:028:0012, площею 0.0889 га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартість об`єкта нерухомості, становить 53 771,91 грн.;
- автомобіль марки PEUGЕОТ 308, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2011 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 250530,00 грн.;
- телевізор SAMSUNG LED QE55Q80C QLED UHD 120HZ HDR10+ @TV вартістю 32000,00 грн.;
- акумуляторна підлогомийна машина Karchеr FС 8 Smart Signature Line вартістю 19999,00 грн.
Факт набуття вищевказаного майна в період шлюбу та його вартість підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюється.
За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (абзац другий частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).
Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно зі статтею 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частину третю статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Отже, рухоме та нерухоме майно набуто сторонами за час шлюбу, воно є спільним сумісним майном подружжя, ці речі є неподільними, тому підлягають поділу шляхом виділення у власність кожного окремі об`єкти рухомого та нерухомого майна.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.
Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу.
Так, позивач просив виділити у приватну власність відповідачки все спірне майно, з виплатою йому грошової компенсації 1/2 частини вартості спільного майна подружжя. 
Відповідачка проти визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя вищевказаного майна та побутової техніки не заперечувала та просила виділити у її приватну власність земельну ділянку та автомобіль з виплатою грошової компенсацію вартості 1/2 частини даного майна.
Разом з тим, будь-які докази, які б підтверджували те, що телевізор SAMSUNG LED QE55Q80C ALED UHD 120HZ HDR10+@TV та акумуляторна підлогомийна машина Karcher FC 8 Smart Signature Line знаходяться в користуванні відповідачки, як стверджує позивач, останнім надано не було та в матеріалах справи відсутні, тому, враховуючи, що зазначене майно було придбано позивачем, суд приходить до висновку про необхідність виділення вказаного майна у приватну власність позивача з виплатою ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/2 його частини.
При цьому, розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості земельної ділянки та автомобіля, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням компенсації вартості 1/2 частини телевізора та акумуляторної підлогомийної машини в розмірі 25999,50, яка підлягає стягненню на користь відповідача, становить 126151,46грн. 
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Представник відповідача, просила судові витрати стягнути з позивача.
Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правничої допомоги та представництво інтересів у суді від 21.10.2025, укладеного між адвокатом Сікорським М.М. та ОСОБА_1 , додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги та представництво інтересів у суді від 21.10.2025, акт наданих послуг/виконаних робіт на суму 20000,00 грн., розрахунок - фактура наданих послуг від 21.10.2025 та довідка про отримання гонорару від 21.10.2025.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії сімейний спорів; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового в сумі 890,75грн.
Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити частково.
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рухоме та нерухоме майно, а саме: 
- земельну ділянку кадастровий номер 4810400000:09:028:0012, площею 0.0889 га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 53771,91 грн;
- автомобіль марки PEUGЕОТ 308, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2011 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , вартістю 250530,00грн;
- телевізор SAMSUNG LED QE55Q80C QLED UHD 120HZ HDR10+ @TV, вартістю 32000,00 грн;
- акумуляторну підлогомийну машину Karchеr FС 8 Smart Signature Line, вартістю 19999,00 грн.
Виділити у приватну власність відповідачці ОСОБА_2 : 
- земельну ділянку кадастровий номер 4810400000:09:028:0012, площею 0.0889 га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 53771,91 грн.;
- автомобіль марки PEUGЕОТ 308, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2011 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , вартістю 250530,00грн.
Виділити у приватну власність позивачу ОСОБА_1 :
- телевізор SAMSUNG LED QE55Q80C QLED UHD 120HZ HDR10+ @TV, вартістю 32000,00 грн;
- акумуляторну підлогомийну машину Karchеr FС 8 Smart Signature Line, вартістю 19999,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , грошову компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна подружжя в сумі 126151 (сто двадцять шість тисяч сто п`ятдесят одна) грн. 46коп. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 890,75 грн. та витрати на професійну правничу допомогу частково в розмірі 10000,00 грн., а всього 10890 (десять тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 75 коп. 
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: