справа № 619/6223/25
провадження № 2/619/155/26

РІШЕННЯ
 іменем України

01 квітня 2026 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді     Коваленко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання   Носачової І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_3 , через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подачі позову та протягом всього часу проживання ОСОБА_1 з дитиною з інвалідністю, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікування нею.
В обґрунтування позову зазначає, що з 30 січня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 березня 2024 року був розірваний. Від спільного подружнього життя сторони мають дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка зазначає, що дитина народилася з рядом захворювань, зокрема має двосторонню нейросенсорну втрату слуху (глухоту), що підтверджується відповідними медичними документами. Дитині встановлено інвалідність та ІІ ступінь обмеження життєдіяльності, а також надано рекомендації щодо проходження медичної, психолого-педагогічної, фізичної та соціально-побутової реабілітації. У зв`язку із станом здоров`я дитини позивачка здійснює постійний догляд за нею, перебуває на обліку в органах соціального захисту населення та отримує відповідну державну допомогу. При цьому, хоча позивачка є працездатною особою, у зв`язку із необхідністю постійного догляду за дитиною з інвалідністю вона не має можливості працювати та забезпечувати свої особисті потреби. Позивачка вказує, що відповідач є працездатною особою, фізично здоровим, працює та отримує дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання, при цьому інших утриманців не має. З огляду на відсутність добровільної матеріальної підтримки з боку відповідача позивачка звернулася до суду з даним позовом.
На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом 15.10.2025 було сформовано засобами підсистеми «Електронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру відповідь № 1894961 щодо місця перебування та місця проживання відповідачки. 
Ухвалою судді від 16.10.2025 року провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 11.12.2025 року закрите підготовче провадження в даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представником позивача, надано суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. 
Представником відповідача, надано суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти задоволення позову. 
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що з 30.01.2019 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11.03.2024. 
Сторони мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .
Відповідно до листа Управлінні соціального захисту населення Харківської РДА від 10.07.2024 №1/10-1439-ВС, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в управлінні, та отримує державну допомогу особам з інвалідністю, інвалід з дитинства на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 15.06.2020 року.
Згідно Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.11.2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має ІІ ступінь обмеження життєдіяльності. 
II ступінь обмеження життєдіяльності (виражений) — це суттєве відхилення, при якому людина потребує сторонньої допомоги, допоміжних засобів або спеціальних умов для самообслуговування, пересування, навчання чи праці. 
Відповідач доказів про наявність чи відсутність доходів, рухомого та нерухомого майна у власності суду не надав.
Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в України», дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Питання встановлення дітям інвалідності, зокрема категорії "дитина-інвалід" або "дитина-інвалід підгрупи А" вирішується відповідно до Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 №917 (далі - Порядок).
Відповідно до п. 19 та п.21 Порядку дитині, якій встановлена інвалідність, залежно від міри втрати здоров`я та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді встановлюється категорія дитина з інвалідністю або дитина з інвалідністю підгрупи А. Підставою для встановлення дитині категорії дитина з інвалідністю є помірна та середня міра втрати здоров`я, залежність від стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду і здатність до самообслуговування. До числа дітей з помірною та середньою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму I та II ступеня їх вираження (незначні та помірні порушення) та обмеження життєдіяльності будь-якої категорії I ступеня її вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми). Підставою для встановлення дитині категорії дитина з інвалідністю підгрупи А є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування.
Як вбачається з виписки із медичної карти хворого виданої лікарем “Міська дитяча лікарня №5” ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною з інвалідністю , а тому залежить від постійного догляду, потребує допомоги, оскільки не здатен до самообслуговування.
Сімейним Кодексом України визначені особливості надання утримання дружині, з якою проживає дитина з інвалідністю.
За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. 
Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. 
Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, а тому він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дружини, яка проживає з дитиною з інвалідністю, хоча і отримує державну соціальну допомогу, однак потребує коштів на своє утримання . Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. Суд також враховує, що право того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких мати з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивачки, з якою проживає їх спільна дитина з інвалідністю, як це визначено положеннями ч. 2 ст 88 СК України. 
З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, враховуючи стан здоров`я дитини, яка є дитиною з інвалідністю та вимагає постійного догляду з боку позивачки, у зв`язку з чим остання не має змоги повноцінно працювати, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути на користь позивачки аліменти на її утримання протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю у розмірі 1/6 частини з його заробітку (доходу) щомісячно.
Суд зазначає, що згідно положень ч.1, 3 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. на користь держави.
Керуючись ст.ст. 79,80,88 СК України, ст.ст. 12,13,18,75,76,81,141,263-265,430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви 15.10.2025 та протягом всього часу проживання її з дитиною з інвалідністю, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікування нею.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 08 квітня 2026 року.

Суддя  Н. В. Коваленко