ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
27 лютого 2026 року 	Справа № 280/4312/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України»
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України», яка полягає у не розгляді скарги ОСОБА_1 на довідку військово-лікарської комісії, винесеної стосовно ОСОБА_1 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» від 05.02.2025 №158-е/НГУ;
зобов`язати Державну установу «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» провести повторну військову-лікарську комісію стосовно ОСОБА_1 та з урахуванням передньої довідки ВЛК №158-е/НГУ зробити висновок щодо придатності до військової служби ОСОБА_1 результатом чого буде складання постанови військово-лікарської комісії.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачем було подано скаргу на довідку ВЛК ДУ ТМО МВС України по Дніпропетровській області від 05.02.2025 №158-е/НГУ. Протягом певного часу, від Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» була надіслана відповідь від 05.05.2025 №33/4-Л-355 про те, що Центральною медичною (військово-лікарською комісією) Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» була розглянута скарга позивача. Позивач зазначає, що ним було отримано вказаний лист 16.05.2025. Позивач зазначає, що відповідач при розгляді скарги обмежився вивченням копій медичних документів, наданих до скарги. Проте відповідач не витребував матеріалів особової справи позивача з матеріалами медичних досліджень при винесенні довідки ВЛК. Отже позивач зазначає, що вказане свідчить про те, що відповідачем жодним чином не здійснювалось дій, щодо перегляду медичних документів, безпосередньо довідки ВЛК №158-е/НГУ. Також позивач зазначає, що відповідач оформив відповідь листом, а не постановою, що є прямим порушенням порядку розгляду скарги на довідки ВЛК нижчих інстанцій. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою судді від 02.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що розглядом медичної документації, наданої позивачем та медичною (військово-лікарською) комісією ДУ ТМО МВС України по Дніпропетровській області складеної за результатами медичного обстеження позивача, враховуючи його консультативні заключення невропатолога від 23.07.2024, 27.06.2024, стаціонарне лікування в МЛ №9 Запорізької міської ради від 13.05.2024, стаціонарне лікування в МЛ №9 Запорізької міської ради від 24.09.2024 встановлено, що рішення комісії про придатність до військової служби прийнято у відповідності до вимог Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС від 03.04.2017 №285 (зі змінами). Підстав для його перегляду наразі немає. Також відповідач підкреслює, що Центральною медичною (військово-лікарською комісією) Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» було запропоновано позивачу, що у разі погіршення стану здоров`я, після обстеження/лікування, позивач може пройти повторний медичний огляд в медичній (військово-лікарській) комісії за направленням з підрозділу за місцем служби. Одночасно відповідач зазначає, що відповідно до абзацу третього, пункту 11, Розділу Х, Наказу №285 МВС України від 03.04.2017 «Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС», яким визначається організація діяльності, процедура проведення експертизи медичними (військово-лікарськими) комісіями системи МВС, у разі якщо за результатами розгляду звернення особи немає підстав для задоволення її прохання, постанова комісії не оформлюється, особі, яка звертається, надається письмове роз`яснення, Аналогічна позиція зазначена в пункту 3.4 глави 3 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженими наказом МО України від 14.08.2008 №402 в редакції зі змінами, внесеними наказами Міноборони від 27.04.2024 №262 та від 14.10.2024 №686. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що позовні вимоги викладені таким чином, аби відповідач належним чином вивчив скаргу позивача на довідку ВЛК №158-е/НГУ та виніс рішення у формі постанови, що буде свідчити про перевірки медичних діагнозів та їх відповідність статтям Розладу хвороб Наказу Міністерства Оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську» експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 №402. Просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, установив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.
Відповідно до довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх Справ України по Дніпропетровській області» медичної (військово-лікарської) комісії від 05.02.2025 №158-е/НГУ ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.
Позивач не погоджуючись з висновком, викладеним у довідці від 05.02.2025 №158-е/НГУ, вважаючи що комісією не були враховані ряд медичних документів, звернувся зі скаргою до Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України», у якій просив витребувати матеріали військово-лікарської комісії, проведеної стосовно ОСОБА_1 та скасувати довідку №158-е/НГУ, винесену військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх Справ України по Дніпропетровській області».
Центральна ВЛК Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» 05.05.2025 за вих.№33/4/-Л-355 надала відповідь на скаргу позивача, в якій, зокрема, зазначено: «...Розглядом медично-експертної документації, наданої Вами та М(ВЛ)К складеної за результатами медичного обстеження ОСОБА_1 , враховуючи його консультативні заключення невропатолога від 23.07.2024, 27.06.2024, стаціонарне лікування в МЛ №9 Запорізької міської ради від 13.05.2024, стаціонарне лікування в МЛ №9 Запорізької міської ради від 24.09.2024 встановлено, що рішення комісії про придатність до військової служби прийнято у відповідності до вимог Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС від 03.04.2017 №285 (зі змінами). Підстав для його перегляду наразі немає.
Також інформуємо, у разі погіршення стану здоров`я, після обстеження/лікування, ОСОБА_1 можете пройти повторний медичний огляд М(ВЛ)К за направленням з підрозділу за місцем служби…».
Вважаючи протиправною бездіяльність Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України», яка полягає у не розгляді скарги ОСОБА_1 на довідку військово-лікарської комісії, винесеної стосовно ОСОБА_1 ВЛК Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» від 05.02.2025 №158-е/НГУ, шляхом складання постанови військово-лікарської комісії, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами статті 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.
Вказане кореспондується також з положеннями частини першої статті 1 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до частин першої – третьої статті 1 цього Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (частина сьома статті 1 Закону № 2232-XII).
Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 “Про загальну мобілізацію”, затвердженого Законом України від 03.03.2022№2105-IX, постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Статтею 70 Закону України від 19.11.1992 №2801-XII “Основи законодавства України про охорону здоров`я” (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що військово- лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців і військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення №402).
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Як передбачено підпунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Пунктом 1.4 глави 1 розділу ІІ Положення №402 визначено, що медичний огляд контингентів, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення, проводиться в порядку, визначеному таблицею, зокрема, медичний огляд військовозобов`язаних, які призиваються та проходять воєнні навчальні (перевірочні) та спеціальні збори осіб рядового та офіцерського складу; призиваються та проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період проводиться ВЛК військових комісаріатів, гарнізонними (госпітальними) ВЛК за графами ІІ, ІІІ Розкладу хвороб (залежно від військового звання), ТДВ “Б”, “В”, “Г”.
Питання медичного огляду військовослужбовців регламентує глава 6 розділу II Положення №402.
За приписами пунктів 6.1, 6.8, 6.9 глави 6 розділу ІІ Положення №402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.
Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.
Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454.
На осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться Картка обстеження та медичного огляду, при стаціонарному огляді - медична карта стаціонарного хворого.
Огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, оториноларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями.
Під час проходження медичного огляду військовослужбовець зобов`язаний надавати медичні документи щодо стану свого здоров`я. Дані, вказані в наданих військовослужбовцем медичних документах, враховуються лікарями під час формування постанов ВЛК.
Голова та члени ВЛК вносять до реєстру ЕСОЗ відповідні записи, що характеризують стан здоров`я військовослужбовця, та, за потреби, ознайомлюються з медичними записами у відповідному реєстрі ЕСОЗ.
Огляд вказаними лікарями військовослужбовців, направлених на ВЛК для вирішення питання про потребу у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або про потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), або у звільненні від виконання службових обов`язків, проводиться за медичними показаннями.
Медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).
Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.
Пунктом 20.4 глави 20 розділу ІІ Положення №402 обумовлено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: “непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час”; “обмежено придатний до військової служби”.
За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: “обмежено придатний до військової служби”; “придатний до військової служби”.
У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову “придатний до військової служби”, за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.
Суд зауважує, що у додатку 1 до Положення №402 вказано назви хвороб/станів здоров`я і їхнє співвідношення з придатністю чи непридатністю до служби. При цьому перелік захворювань/станів здоров`я, які дають можливість бути непридатним до військової служби у мирний час, є значно ширшим, ніж у воєнний.
Судом встановлено, що 05.02.2025 медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх Справ України по Дніпропетровській області» було прийнято довідку №158-е/НГУ та на підставі статтей 62в, 64в, 39в, 43в, 76г та графи ІІ Розкладу хвороб ТДВ визнано ОСОБА_1 придатним до військової служби (а.с.21).
Не погоджуючись із довідкою від 05.02.2025 №158-е/НГУ позивач подав скаргу до Центральної ВЛК Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України».
Згідно з п.п. 2.3.1 п.2.3 Положення №402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Відповідно до підпункту 2.3.3. пункту 2.3 Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України, а також поміж інших повноважень, розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Згідно п. п. 2.3.4. пункту 2.3 Положення № 402 ЦВЛК має право перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи та розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Позивач зазначає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у оформленні відповіді у формі листа, а не постанови. З цього приводу суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що скарга ОСОБА_1 була розглянута Центральною ВЛК Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України», а позивачу надіслана відповідь листом від 05.05.2025 №33/4/-Л-355 про те, що за розглядом медично-експертної документації, наданої позивачем та М(ВЛ)К складеної за результатами медичного обстеження ОСОБА_1 , враховуючи його консультативні заключення невропатолога від 23.07.2024, 27.06.2024, стаціонарне лікування в МЛ №9 Запорізької міської ради від 13.05.2024, стаціонарне лікування в МЛ №9 Запорізької міської ради від 24.09.2024 встановлено, що рішення комісії про придатність до військової служби прийнято у відповідності до вимог Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС від 03.04.2017 №285 (зі змінами). Підстав для його перегляду наразі немає. Також відповідачем проінформовано, що у разі погіршення стану здоров`я, після обстеження/лікування, ОСОБА_1 може пройти повторний медичний огляд М(ВЛ)К за направленням з підрозділу за місцем служби.
Згідно з абз. 1-3 пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
ВЛК регіону.
Відповідно до абз. 3 пункту 3.4 глави 3 розділу І Положення №402 у разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
З наведеного вбачається, що відповідач, не вбачаючи підстав для скасування рішення ВЛК, яке оформлене довідкою від 05.02.2025 №158-е/НГУ, та ініціювання повторного медичного огляду позивача, листом роз`яснив, що скарга є необґрунтованою.
З огляду на вищевикладене, суд констатує, що відповідач належним чином розглянув скаргу ОСОБА_1 та надав обґрунтовану відповідь від 05.05.2025 №33/4/-Л-355, а тому твердження позивача про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо розгляду його скарги є безпідставними та необґрунтованими.
Крім того, згідно з усталеною судовою практикою, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку визначення потреби у направленні на медичний огляд ВЛК, підставності прийняття певної постанови, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому визначення потреби у направленні на медичний огляд ВЛК, оцінка підставності постанови ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Також відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав вважати, що оскаржувана відповідь відповідача є протиправною чи за суттю, чи за процедурою її прийняття.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи наведене, суд не може погодитись з обґрунтованістю доводів та вимог позивача.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» (код ЄДРПОУ 08735882, 04116. м. Київ, вул. Бердичівська. 1) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, – відмовити. 
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова