Справа № 229/1446/24
Провадження № 2/211/325/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: Рагозіної С.О.,
при секретарі: Мариненко Е.П.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривий Ріг в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібний дім Київ Бейкері» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,
В с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібний дім Київ Бейкері» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, який в послідуючому уточнила. В обґрунтування позовних заяв вимог зазначила, що з 18 травня 2023 року по 12 лютого 2024 року перебувала в трудових відносинах із відповідачем, ТОВ «Хлібний дім Київ Бейкері», працювала на посаді технік – технолог 1 розряду. 12 лютого 2024 року, відповідно Наказу (розпорядження) № 36-24-к від 12.02.2024 року про припинення трудового договору (контракту), була звільнена з посади, за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Підставою для звільнення слугувало те, що відповідач, ТОВ «Хлібний дім Київ Бейкері», систематично порушував законодавство про працю, зокрема, щодо повної та своєчасної виплати заробітної плати. Станом на час звільнення, відповідач мав заборгованість по виплаті заробітної плати. Зокрема за період з травня місяця по жовтень 2023 року, відповідач частково виплачував заробітну плату, але не в повному обсязі. За відпрацьований період, з листопада 2023 року по дату звільнення, відповідач взагалі заробітну плату не виплачував, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість по заробітній платі за період роботи з 18 травня 2023 року по 12 лютого 2024 року в загальному розмірі 75989,32 грн. При звільненні відповідач не здійснив з нею остаточного розрахунку по виплаті заробітної плати за відпрацьований період з 18 травня 2023 року по 12 лютого 2024 року, а також не виплатив компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. У зв`язку з зазначеним просить суд стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати з 18 травня 2023 року по 12 лютого 2024 року в розмірі 97164,86 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 12522,96 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 лютого 2024 року по 23 лютого 2024 року в розмірі 8624,28 грн, а також за період з 23 лютого 2024 року по день ухвалення рішення, по 718,69 грн. за кожен день затримки розрахунку.
Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 27 березня 2024 року було відкрито загальне позовне провадження у справі, витребувано докази по справі.
На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 19 грудня 2024 року №3707/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Дружківського міського суду Донецької області, Артемівського міськрайонного суду Донецької області» до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з Дружківського міського суду Донецької області цивільна справа надійшла до суду.
Згідно з протоколом автоматичного розподілу судових справ між суддями цивільна справа була передана судді Рагозіній С.О. для розгляду по суті. 
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.08.2025 року цивільну справу прийнято до розгляду, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.03.2026 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені.
В матеріалах справи наявний відзив представника відповідача, проти позовних вимог заперечують частково, зазначивши, зазначивши, що частково виплати заборгованість по заробітній платі позивачу.
В матеріалах справи наявна також заява позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 
ОСОБА_1 з 18 травня 2023 року по 12 лютого 2024 року перебувала в трудових відносинах із відповідачем, ТОВ «Хлібний дім Київ Бейкері», працювала на посаді технік-технолог 1 розряду, що підтверджуються записами за номерами 22 та 23 у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу ТОВ «Хлібний дім Київ Бейкері» № 36-24-к від 12 лютого 2024 року про припинення трудового договору (контракту), ОСОБА_1 звільнена з посади технік-технолог 1 розряду, за угодою сторін згідно п. 1 ст.36 КЗпП України.
Згідно копії табелю облікового часу ТОВ «Хлібний дім Київ Бейкері», встановлено що відпрацьований період ОСОБА_1 за період з 18 травня 2023 року по лютой 2024 року відпрацьовано: 2146 годин.
Згідно Наказу (розпорядження) № 36-24-к від 12.02.2024р. про припинення трудового договору (контракту), відповідачем визнається наявність невикористаної відпустки 7 днів.
Відповідно до довідки АК КБ «Приват Банк» ОСОБА_1 від ТОВ «Хлібний дім Київ Бейкері» за період з 04.05.2023 року по 10.10.2024 року було отримано заробітну плату на загальну суму 20494,82 грн.
Відповідно до відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, встановлено що звітній рік 2023 року ТОВ «Хлібний дім Київ Бейкері» ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 66178,27 грн. 
Відповідно до відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, встановлено, що за звітній рік 2023 року ТОВ «Хлібний дім Київ Бейкері» ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 66178,27 грн. 
Щодо стягнення заборгованості із заробітної плати
Судом та Позивачем було вжито заходи щодо отримання від відповідача доказів нарахування та сплати заробітної плати.
Суд за відсутності інших доказів при здійсненні розрахунків враховує розмір мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про державний бюджет України».
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до частини першої статті 115 КЗпП України, яка узгоджується з вимогами статті 24 Закону України «Про оплату праці», встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні початку відпустки.
Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що до структури заробітної плати входять: Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Оскільки відповідач, всупереч вимог ст. 110 КЗпП і ст. 30 Закону України "Про оплату праці", при кожній виплаті заробітної плати не надавав щомісячного розрахунку із зазначенням заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розмірів і підстав відрахувань із заробітної плати, суми заробітної плати, що належить до виплати, не можливо було визначити відповідність нарахованої заробітної плати фактично відпрацьованому часу, та виконаної роботи. При цьому, бухгалтерія підприємства, на вимогу, таких відомостей не надавала.
Ураховуючи зазначене, визначити розмір нарахованої заробітної плати, згідно облікових даних відповідача, неможливо.
На виконання вимог ст. 30 Закону «Про оплату праці», - роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Це забезпечується належним веденням на підприємствах, в установах і організаціях обліку робочого часу працівників шляхом табелювання. У Табелі обліку використання робочого часу працівників робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години працівником (у тому числі надурочні, вечірні, нічні години роботи, а також години роботи у святкові та неробочі дні та інші).
На підтвердження фактично відпрацьованого часу за період з 18.05.2023 року по 12 лютого 2024 року засвідчують Табелі облікового часу працівників на основному виробництві.
Як вбачається з табелів обліку робочого часу ОСОБА_1 у травні 2023 р. відпрацювала денний час 85 години, нічний – 32, у червні 2023 р. відпрацював денний час 179 години, нічний – 56, у липні 2023 р. відпрацював денний час 170 години, нічний – 64, у серпні 2023 р. відпрацював денний час 168 години, нічний – 56, у вересні 2023 р. відпрацював денний час 185 години, нічний – 58, у жовтні 2023 р. відпрацював денний час 199 години, нічний – 70, у листопаді 2023 р. відпрацював денний час 174 години, нічний – 58, у грудні 2023 р. відпрацював денний час 195 години, нічний – 54, у січні 2024 р. відпрацював денний час 181 години, нічний – 64, у лютому 2024 р. відпрацював денний час 72 години, нічний – 24.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що до структури заробітної плати входять: Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Системний аналіз цих норм дає підстави для висновку про те, що всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2023 року у справі № 910/6968/16 (607/6254/15-ц) вирішуючи спір про наявність обов`язку сплатити нараховану, але невиплачену заробітну плату, звертає увагу на зміст поняття заробітної плати, який узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини І Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога, тощо).
Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.
Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша ст. 21 КЗпП України), обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату.
Відповідачем на вимогу суду надано документи на підтвердження нарахування та часткової сплати заробітної плати позивачу, а також визнано наявність заборгованості по виплаті заробітної плати частково, яка на день розгляду справи судом не сплачена. Суд враховує, що нарахування заробітної плати відповідачем здійснюється у відповідності з вимогами затвердженого на підприємстві Положення про заробітну плату, що не оспорюється позивачем у справі. Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.
Згідно довідки від 13.03.2024 року № ЦОХДБ000006, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 за період з 18.05.2023 по 12.02.2024 року складає 23399,65 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ст.117 КЗпП України, У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Таким чином, з урахуванням положень ст.117 КЗпП України, суд розраховує середній заробіток за час затримки розрахунку на день ухвалення судового рішення наступним чином.
Згідно розрахунку при звільненні № ЦОХДБ000006 від 12.02.2024 розмір середнього розміру заробітної плати заробітної плати позивача на момент його звільнення складав 294,90 грн.
Середній заробіток підлягає стягненню за період 6 місяців, починаючи з 13.02.2024 р. – наступний день за звільненням – по 14.08.2024 (включно) та складає 182 дні.
182 робочі дні х 294,90 грн. =53671,80 грн.
Тож позов в частині стягнення середнього заробітку в розмірі 53671,80 грн. підлягає стягнення з відповідача.
Також суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги в частині компенсації за невикористані 7 днів відпустки в розмірі 2062,86 грн. розрахованих виходячи з середнього розміру середньої заробітної плати, а саме за період з 01.06.2023 по 31.01.2024.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати з 18 травня 2023 року по 12 лютого 2024 року в розмірі 23399,65 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 2062,86 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 53671,80 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1211,20 грн.
Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
З огляду на викладене та керуючись ст. 5, 10, 13, 142, 259, 263-265 ЦПК, суд
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібний дім Київ Бейкері» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібний дім Київ Бейкері» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість із заробітної плати з 18 травня 2023 року по 12 лютого 2024 року в розмірі 23399 ( двадцять три тисячі триста дев`яносто дев`ять ) гривень 65 коп., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 2062 ( дві тисячі шістдесят дві ) гривні 86 коп., та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 53671 ( п`ятдесят три тисячі шістсот сімдесят одну ) гривню 80 коп. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібний дім Київ Бейкері» (Донецька область, Краматорський район, м. Дружківка, вул. Чайкіної Л., 56, ідентифікаційний код – 44699762) в доход держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць з обов`язковим утриманням податків та інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:	  	С. О. Рагозіна