Справа № 229/6771/24
Провадження № 22-ц/801/405/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року	Справа № 229/6771/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Голоти Л. О., Панасюка О. С., 

учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Шаміної Ю. О. залі суду, 

встановив:

Короткий зміст вимог 
У жовтні 2024 року АТ «ПУМБ» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У позовній заяві зазначено, що 30 січня 2019 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2001236441201, на підставі якого відповідачу видано кредитну картку із кредитним лімітом у розмірі 3 000 грн, який пізніше було збільшено до 47 986 грн.
Оскільки відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 21 серпня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 81 657,70 грн, з яких 43 995,73 грн – заборгованість за кредитом, 37 661,97 грн – заборгованість за процентами.
Позивач надсилав ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) про погашення заборгованості, однак вимога виконана не була.
Покликаючись на викладене, АТ «ПУМБ» у заявленому позові просило суд стягнути на його користь із ОСОБА_1 вказаний розмір заборгованості та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2025 року позов було задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 81 657,70 грн, з яких 43 995,73 грн – заборгованість за кредитом, 37 661,97 грн – заборгованість за процентами, а також 2 422,40 грн судових витрат зі сплати судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд встановив факт укладення між сторонами кредитного договору та погодження істотних умов кредитного договору. 
Також суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів отримання відповідачем кредитних коштів та їх використання. 
Разом з тим, відповідач неналежно виконує умови кредитного договору. 
Заявлений розмір заборгованості з урахуванням триваючих правовідносин між сторонами встановлений судом, підтверджується сукупністю наданих доказів і ніким не оспорюється. Розрахунок заборгованості проведений з урахуванням погоджених сторонами умов. 
Неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором призвело до порушення прав кредитора, а тому порушене право підлягає захисту, і з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування №2001236441201 від 30 січня 2019 року в розмірі 81 657,70 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Панасюк О. С.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що з аналізу виписки поточного рахунку встановлено перевищення кредитного ліміту, що встановлений умовами договору у розмірі 3 000 грн. Так, станом на 11 квітня 2019 перевищення кредитного ліміту становило на 4000 грн. більше; 13 серпня 2019 на 9000 грн. більше; 11 грудня 2019 на 14000 грн. більше; 17 квітня 2020 на 19000 грн. більше; 14 серпня 2020 на 24000 грн. більше; 15 грудня 2020 на 29000 грн. більше; 21 квітня 2021 на 34000 грн. більше; 20 травня 2021 на 46000 грн. більше; 16 червня 2021 на 47000 грн. більше; 27.02.2022 на 39986 грн. більше; 03.03.2022 на 44986 грн. більше. 
Таким чином, відповідач користувався коштами поза межами кредитного ліміту, встановленого кредитним договором № 2001236441201. 
В позовній заяві вказано на те, що Умовами Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, копія якого надана, передбачено право Банку змінювати клієнту кредитний ліміт. 
Так, згідно пункту 4.3.6.4. частини 4 Публічної пропозиції встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити Кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на Номер мобільного телефону. В SMS повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди Клієнта із зміненим розміром Кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього Договору Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до Банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення Банку згода Клієнта зі зміною умов Договору вважається підтвердженою. 
Позивач не надав суду першої інстанції докази того, що ним було дотримано порядку зміни (зменшення збільшення) наданого кредитного ліміту, що передбачений пунктом 4.3.6.4. частини 4 Публічної пропозиції. 
Позивач надав до суду першої інстанції неналежну редакцію Публічної пропозиції, що діяла з 06 березня 2018, оскільки на дату укладання кредитного договору з відповідачем 30 січня 2019 року діяла Публічна пропозиція в новій редакції № 711, що розміщена на сайті позивача і діяла з 16 липня 2018 року та затверджена рішенням Правління АТ «ПУМБ» 03 липня 2018 року.
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за користування кредитними коштами, відсотки нараховувалися й на кошти поза межами кредитного ліміту. Кредитним договором визначено стандартну процентну ставку на рівні 47,88 процентів річних та процентну ставку при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту на рівні 62 процентів річних. Однак наданими позивачем доказами не доведено, за якою формулою розраховані такі відсотки до складових заборгованості і до коштів поза межами кредитного ліміту, оскільки наданий представником позивача розрахунок не містить відповідних даних, а проценти за правомірне користування кредитом і проценти річні на прострочену кредитну заборгованість мають різну правову природу. Позивачем не зазначена інформація про метод визначення кількості днів для розрахунку процентів (п. 165 Інструкції з бухгалтерського обліку операцій із фінансовими інструментами в банках України). 
Також мають різну правову природу кредитні кошти й кошти надані поза межами кредитного ліміту. Наведене вказує на необґрунтованість розрахунку і недоведеність суми заборгованості за кредитним договором.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
30 січня 2019 року ОСОБА_1 особисто підписав заяву №2001236441201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим підтвердив, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті банку у повному обсязі з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані у процесі обслуговування (з урахуванням усіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, у тому числі через дистанційні канали обслуговування, а при обранні послуги з укладанням договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах.
У розділі «Кредитна картка» ОСОБА_1 просив банк відкрити на його ім`я картковий рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надати кредитну картку. Тип картки – персоніфікована. Також ОСОБА_1 просив банк встановити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у розмірі 3 000 грн. Розрахунковий день – 30 число місяця. Платіжна дата – 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу картки. Підписанням заяви ОСОБА_1 підтверджує, що отримав у непошкодженому стані кредитну картку. Реальна річна процентна ставка – 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування 1 257,86 грн (а. с. 9).
Також 30 січня 2019 року ОСОБА_1 особисто підписав паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого сторони визначили: тип кредиту – кредитна лінія; сума кредиту – 3 000 грн; строк кредитування – 12 місяців, зі спливом якого він продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-кого зі сторін; процентна ставка – фіксована 47,88% річних; порядок повернення кредиту – щомісячно не пізніше платіжної дати протягом встановленого строку кредитування; процентна ставка при невиконанні повернення кредиту – 62% з першого дня виникнення заборгованості на суму залишку заборгованості за кредитом (зворот а. с. 9).
На а. с. 10-11 копії паспорта та картки фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 . 
На а. с. 11-23 публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення ДКБО у редакції, яка набувала чинності 06 березня 2018 року.
Виписка по особовому рахунку відповідача (а. с. 32-48).
Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту АТ «ПУМБ» розмір кредитного ліміту змінювався: 
30 січня 2019 року встановлення кредитного ліміту 3000 грн; 
11 квітня 2019 року збільшення кредитного ліміту 7000 грн, 
13 серпня 2019 року збільшення кредитного ліміту 12 000 грн, 
11 грудня 2019 року збільшення кредитного ліміту 17 000 грн, 
17 квітня 2020 року збільшення кредитного ліміту 22 000 грн, 
14 серпня 2020 року збільшення кредитного ліміту 27 000 грн, 
15 грудня 2020 року збільшення кредитного ліміту 32 000 грн, 
21 квітня 2021 року збільшення кредитного ліміту 37 000 грн, 
20 травня 2021 року збільшення кредитного ліміту 49 000 грн, 
16 червня 2021 року збільшення кредитного ліміту 50 000 грн, 
27 лютого 2022 року зменшення кредитного ліміту 42 986 грн, 
03 березня 2022 року збільшення кредитного ліміту 47 986 грн (зворот а. с. 26).
Відповідно до розрахунку, наданого банком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 21 серпня 2024 року складає 81 657,70 грн, з яких 43 995,73 грн – заборгованість за кредитом, 37 661,97 грн – заборгованість за процентами, 0 грн – заборгованість за комісією (а. с. 27-31).
З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) від 22 серпня 2024 року за вих. №КНО-44.2.2/482 з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 81 657,70 грн протягом трьох днів з моменту отримання даної вимоги (а. с. 24, 26).

Позиція суду апеляційної інстанції
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Наявними у справі доказами підтверджується, що між АТ «ПУМБ» і ОСОБА_1 укладено договір про комплексне банківське обслуговування, в рамках якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.
Колегія суддів враховує, що відповідно до умов власноруч підписаної ОСОБА_1 заяви сторони узгодили, що строк дії кредитного ліміту, процентну ставку за користування кредитним лімітом, процентну ставку за невиконання зобов`язання, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО.
Апеляційний суд зауважує, що кредитний договір у встановленому законом порядку відповідач не оспорював, він не визнавався недійсним. Також ОСОБА_1 не заперечуються обставини власноручного підписання кредитного договору.
Із виписки за особовим рахунком клієнта вбачається, що ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами, здійснював погашення заборгованості.
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 554/4300/16-ц вказано, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій.
Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення банком порядку підвищення кредитного ліміту.
Так, відповідно до п. 4.3.6.4. Розділу IV ДКБО сторони узгодили, що банк має право змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити Кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на Номер мобільного телефону. В SMSповідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди Клієнта із зміненим розміром Кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього Договору Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до Банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення Банку згода Клієнта зі зміною умов Договору вважається підтвердженою.
Також відповідно до п. 4.1.5 Розділу ІІ ДКБО при визначенні розміру кредитного ліміту згідно «Умов надання та обслуговування «Автоматичного овердрафту з фіксованою сумою» та «Автоматичного овердрафту» (додаток №2 до цього договору), банк керується внутрішніми нормативними документами Банку та чинним законодавством України. Клієнту може бути встановлено лише один ліміт овердрафту на умовах надання «Автоматичного овердрафту» або «Автоматичного овердрафту з фіксованою сумою» на розсуд банку. Розмір кредитного ліміту, встановлений банком, повідомляється клієнту шляхом надсилання йому SMS - повідомлення на Номер мобільного телефону клієнта. У разі незгоди клієнта із встановленим банком розміром кредитного ліміту, клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися у відділення банку, в якому була оформлена заява на приєднання до договору та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду з розміром встановленого банком кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію та скористався кредитним лімітом після отримання вказаного SMS-повідомлення банку, згода клієнта з умовами надання овердрафту вважається підтвердженою.
Вказані пункти мають аналогічний зміст як у ДКБО у редакції від 06 березня 2018 року, так і у редакції від 03 липня 2018 року, про що зазначає відповідач у апеляційній скарзі, а тому доводи ОСОБА_1 у цій частині суд відхиляє.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами з урахуванням підвищених банком кредитних лімітів, із письмовою заявою про незгоду зі зміненими розмірами кредитного ліміту не звертався, а відтак погодився зі зміною таких умов договору.
Із наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 21 серпня 2024 року складає 81 657,70 грн, з яких 43 995,73 грн – заборгованість за кредитом, 37 661,97 грн – заборгованість за процентами, 0 грн – заборгованість за комісією.
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).
Проте стороною відповідача жодними належними та допустимими доказами заявлений розмір заборгованості не спростовано, власного розрахунку заборгованості не надано, клопотання про призначення у справі відповідної судової експертизи не заявлялося, а відтак доводи апеляційної скарги про нарахування позивачем заборгованості із порушенням умов договору є необґрунтованими.
Таким чином, надані позивачем розрахунок і виписка з особового рахунку відповідача, є належними та допустимими доказами в справі, оскільки виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів по рахунку, а розрахунок заборгованості відображає суми сплаченого як основного боргу, так і суми сплачених щомісячних процентів.
Отже, з урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, слід залишити за ним.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2025 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за ним.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий         В. В. Оніщук

Судді          Л. О. Голота

О. С. Панасюк